Справа № 951/415/26
Провадження №2/951/312/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/

09 липня 2026 року          селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Чапаєва Р.В.,
за участі секретаря судового засідання Бусько Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Козова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 647091298 від 24.01.2022, укладеним між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником якого позивач є на підставі договору факторингу.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.01.2022 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 647091298 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», з використанням одноразового ідентифікатора P96R66RT. Відповідно до умов Договору Позичальнику надавався кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту від 2000,00 грн до 50 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Строк дії Договору – 5 років. У подальшому право вимоги за вказаним договором відступлено на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а 02.05.2024 – на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24. Станом на дату складення позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 становить 24 452,00 грн, з яких: 4970,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 19 482,00 грн – заборгованість за процентами.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 24 452,00 грн та понесені судові витрати у розмірі 2662,40 грн (судовий збір).
Суддя Козівського районного суду Тернопільської області своєю ухвалою від 29.05.2026 відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання повторно не з`явився, надіслана йому судом ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками повернулися до суду з поштовою відміткою про вручення адресату.
Відповідач письмового відзиву на позов не подав.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі, і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, – суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи.
Отже, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
З матеріалів справи суд встановив, що 24.01.2022 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 647091298 (далі – Договір) про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора P96R66RT, надісланого на мобільний номер телефону відповідача.
Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець надає позичальникові кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2000,00 грн до 50 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «ВЕОКАРД» товариства «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Строк дії Договору відповідно до п. 1.7 становить 5 років.
У Паспорті споживчого кредиту продукту «ВЕОКАРД» до Договору № 647091298 від 24.01.2022 зазначено суму/ліміт кредиту від 2000 грн до 50 000 грн, строк кредитування – до 1825 днів з можливістю продовження; кредит видається шляхом перерахування грошових коштів за реквізитами платіжної карти позичальника, випущеної банком у рамках продукту «ВЕОКАРД»; видача кредиту відбувається траншами шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий банком у рамках продукту «ВЕОКАРД», сумами кредиту в розмірі, еквівалентному сумі кожної авторизованої операції в межах погодженого кредитного ліміту; дисконтна процентна ставка протягом першого календарного місяця з дати отримання першого траншу за договором – 178,85% річних, тип процентної ставки – фіксована; дисконтна процентна ставка протягом другого та подальших календарних місяців з дати отримання першого траншу за договором – 361,35% річних.
Позивачем також надано розрахунок заборгованості відповідача за Договором кредитної лінії № 647091298 від 24.01.2022, який складений ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та згідно з яким заборгованість становить 24 452,00 грн, з яких: 4970,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 19 482,00 грн – заборгованість за процентами.
28.11.2018 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого сторони неодноразово продовжували додатковими угодами.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 237 від 27.06.2023 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 27.06.2023 перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 647091298 на загальну суму 24 452,00 грн.
02.05.2024 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передав (відступив) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 02.05.2024 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 452,00 грн.
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Аналізуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач уклали Договір кредитної лінії № 647091298 від 24.01.2022 в електронній формі, сторони обумовили істотні умови договору, зокрема розмір кредитного ліміту, процентні ставки, строк дії договору.
Водночас суд звертає увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні не є беззаперечним підтвердженням того, що до позивача перейшло право вимоги саме на той розмір заборгованості, який зазначено у витягу із Реєстру боржників. За умовами Договору відповідач мав би отримувати кошти шляхом їх перерахування в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти у визначених Договором порядку та розмірах, як і інформації про суми їх повернення, строки повернення, які впливають на застосування процентної ставки, для того, щоб суд мав можливість дійти переконання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.
Тобто позивач не надав докази виконання ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» умов Договору кредитної лінії № 647091298 від 24.01.2022 в частині передачі відповідачу як позичальнику грошових коштів на умовах та у розмірах, зазначених у Договорі, а саме первинних документів, які б підтверджували фактичне зарахування грошових коштів (траншів) на рахунок платіжної картки позичальника.
Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у ОСОБА_1 простроченої заборгованості у зв`язку з користуванням цими коштами. Позивач не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору було видано кредит саме у сумах, заявлених позовних вимог. Визначення даних сум у кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості, складений ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17.
У постанові у справі № 336/4796/18 від 20.05.2022 Верховний Суд зробив висновок про те, що надані документи, зокрема і розрахунок заборгованості за кредитним договором, не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за кредитним договором. У матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо.
Також позивач не використав своє процесуальне право щодо отримання вказаної інформації, що становить банківську таємницю, у порядку витребування доказів у справі. Позивач не заявляв клопотання про витребування доказів. З огляду на принцип змагальності, суд не має права за власною ініціативою витребовувати докази отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Отже, позивач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводить їх достатність та переконливість.
З огляду на вищевикладене, керуючись вимогами чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, суд дійшов висновку, що вимоги позову ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості є необґрунтованими, непідтвердженими належними доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові – на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто Козівським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Сторони мають право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 09.07.2026.

Реквізити учасників справи:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», адреса місця знаходження: вул. Іллінська, будинок 8, м. Київ, 04070, ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддя       Р.В. Чапаєв