ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
^_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | м. Одеса | Справа № 916/1133/26
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Богацької Н.С.,
Принцевської Н.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ»
на рішення Господарського суду Одеської області
від 12 червня 2026 року (повний текст складено 12.06.2026)
у справі № 916/1133/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ»
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГЕЛІОС»
про стягнення 35 337,91 грн.,

суддя суду першої інстанції: Волков Р.В.
місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області, -
В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» (далі – позивач ) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГЕЛІОС» (далі - відповідач) про стягнення 35 337,91 грн заборгованості, з яких: 30 276,30 грн основного боргу; 3 863,42 грн пені; 419,95 грн 3% річних; 778,24 грн інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав взяті на себе грошові зобов`язання за Договором постачання природного газу №7802-ОСББ(Л25)-20 від 27.05.2025, укладеним між сторонами шляхом приєднання відповідача до умов договору, оприлюдненого за посиланням: https://naftogaztrading.com.ua/wp-content/uploads/2025/04/dogovir_osbb.pdf.
Позивач зазначає, що на виконання умов зазначеного договору у період з травня 2025 року по жовтень 2025 року ним було поставлено та передано у власність відповідача природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі, на загальну суму 30 276,30 грн. Водночас відповідач не виконав свого обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого природного газу, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2026 у справі №916/1133/26 (суддя Волков Р.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГЕЛІОС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» 30 276,30 грн. заборгованості та 2 281,05 грн. витрат зі сплати судового збору. В решті позову відмовлено.
Місцевим господарським судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором постачання природного газу № 7802-ОСББ(Л25)-20 від 27.05.2025, поставивши відповідачу у період з травня по жовтень 2025 року природний газ на загальну суму 30 276,30 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, наявними в матеріалах справи.
Разом із тим, оцінюючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд враховує особливий правовий статус відповідача як об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. ОСББ є неприбутковою юридичною особою, створеною відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», не є суб`єктом господарювання та не використовує природний газ для власного споживання, а забезпечує отримання житлово-комунальних послуг співвласниками багатоквартирного будинку. Відтак у спірних правовідносинах ОСББ виступає як колективний побутовий споживач, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 13.02.2024 у справі № 922/1717/23 та від 18.12.2025 у справі № 910/14748/23.
Крім того, суд бере до уваги, що Херсонська міська територіальна громада, на території якої зареєстрований відповідач, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, віднесена до території активних бойових дій.
За таких обставин на спірні правовідносини поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, якою на період дії воєнного стану встановлено імперативну заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість за житлово-комунальні послуги, утворену населенням, у тому числі через ОСББ як колективного побутового споживача, на територіях, де ведуться бойові дії.
Отже, хоча вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, правові підстави для стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат відсутні, оскільки їх нарахування та стягнення прямо заборонені постановою Кабінету Міністрів України № 206.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 02.07.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2026 у справі №916/1133/26 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3863,42 грн пені, 419,95 грн 3% річних та 778,24 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Також апелянт просить судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача по справі.
В обґрунтування позовних вимог скаржник посилається на наступні обставини:
- судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, абз.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, що є підставою для скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, інфляційних нарахувань та відсотків річних;
- в даному випадку суд першої інстанції неправильно здійснив тлумачення зазначеної вище постанови, а саме суд ототожнив з відносинами «за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням». Суд першої інстанції фактично ототожнив товар і послуги, коли такі мають різну економічну та правову природу;
- укладений між сторонами Договір не належить до Договору, за яким відповідачу надаються житлово-комунальні послуги в розумінні приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ;
- суд першої інстанції зазначив, що ОСББ виступає у спірних правовідносинах як колективний побутовий споживач, від імені всіх фізичних осіб співвласників, однак Велика Палата Верховного суду України у постанові від 02.04.2019 у справі №904/1199/18 вказала, що ОСББ не є представником інтересів співвласників багатоквартирного будинку, а ОСББ діє від власного імені у відносинах з постачальником;
- сам по собі факт неприбутковості відповідача впливає виключно на податковий режим його діяльності та не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 02.07.2026, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Принцевської Н.М.
06.07.2026 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» надійшли докази сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 3993,60 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 03.07.2026 №0000036681.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів справи №916/1133/26 до суду апеляційної інстанції.
08.07.2026 матеріали справи №916/1133/26 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2026  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2026 у справі № 916/1133/26 вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам цієї справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання х процесуальних питань.
Крім того, вказаною ухвалою суду, зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, принцип незмінності складу суду, значну завантаженість колегії суддів апеляційної інстанції та відпускну компанію суду апеляційної інстанції, відключення електроенергії та інші чинники тощо, з метою забезпечення законних прав та інтересів усіх учасників судового процесу, повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, розгляд апеляційної скарги ТОВ “Газопостачальна компанія “НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ” продовжено на розумний строк.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено місцевим господарським судом, 26.05.2025 ОСББ подало заяву вих. № 2 про приєднання до Договору постачання природного газу.
Листом від 27.05.2025 Товариство повідомило відповідача про надання згоди на приєднання до умов Договору постачання природного газу та укладення між сторонами Договору постачання природного газу № 7802-ОСББ(Л25)-20 від 27.05.2025 шляхом приєднання споживача до умов договору, текст якого розміщений за посиланням: https://naftogaztrading.com.ua/wp-content/uploads/2025/04/dogovir_osbb.pdf, з урахуванням відомостей, зазначених у заяві-приєднанні.
Отже, між сторонами був укладений Договір постачання природного газу № 7802-ОСББ(Л25)-20 від 27.05.2025, яким визначено період постачання природного газу з травня 2025 року по 31.10.2025 включно.
Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язався поставити споживачу, який є виробником теплової енергії у розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812 (зі змінами), природний газ, а споживач — прийняти його та оплатити на умовах Договору.
Згідно з пунктом 1.4 Договору він є договором приєднання у розумінні статті 634 Цивільного кодексу України та укладається шляхом приєднання споживача до всіх його умов у цілому. При цьому Договір не є публічним договором у розумінні статті 633 Цивільного кодексу України.
Пунктом 3.5 Договору передбачено, що передача природного газу у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі.
Порядок проведення розрахунків визначений пунктом 5.1 Договору, відповідно до якого споживач зобов`язаний сплатити 70 % вартості фактично поставленого природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем його постачання, а остаточний розрахунок здійснити до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути сплачений зазначений платіж.
Відповідно до підпункту 4 пункту 6.2 Договору на споживача покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість поставленого природного газу в порядку та строки, визначені Договором.
Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків остаточного розрахунку або строків оплати, визначених Договором, він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, три проценти річних та інфляційні втрати, нараховані на суму простроченого платежу за кожний день прострочення.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань позивач надав акти приймання-передачі природного газу за період з травня по жовтень 2025 року (а.с. 23– 28), які підписані сторонами шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів. Із зазначених актів убачається, що протягом спірного періоду позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 30 276,30 грн.
Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором постачання природного газу, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 30 276,30 грн основного боргу, а також 3 863,42 грн пені, 419,95 грн трьох процентів річних та 778,24 грн інфляційних втрат.
Саме неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого природного газу, що призвело до виникнення заборгованості та, на думку позивача, є підставою для застосування передбачених договором і законом наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання, стало підставою для звернення Товариства до суду з даним позовом.
Проаналізувавши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 30 276,30 грн. за несвоєчасну оплату поставленого природного газу за Договором від 27.05.2025 № 7802-ОСББ за травень 2025 – жовтень 2025 року та нарахованих позивачем штрафних та фінансових санкцій. 
Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в силу якого одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від її вчинення, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку. Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів (пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України), які відповідно до статті 629 цього Кодексу є обов`язковими для виконання сторонами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність між сторонами договірних правовідносин, що виникли на підставі Договору постачання природного газу № 7802-ОСББ(Л25)-20 від 27.05.2025, укладеного шляхом приєднання відповідача до його умов.
Відповідно до статей 11, 204, 509 Цивільного кодексу України укладений договір є належною правовою підставою виникнення взаємних прав та обов`язків сторін, а відтак підлягає виконанню відповідно до його умов.
За своєю правовою природою спірний договір є договором постачання енергетичних ресурсів через приєднану мережу, до якого застосовуються положення статті 714 ЦК України, Закону України «Про ринок природного газу», а також загальні положення про купівлю-продаж і поставку.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору позивач у період з травня по жовтень 2025 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 30 276,30 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів. Доказів недійсності зазначених актів, невідповідності поставлених обсягів природного газу чи їх оплати відповідачем матеріали справи не містять.
Відповідно до статей 525, 526, 530, 691, 692 ЦК України, статей 12, 13 Закону України «Про ринок природного газу» та умов Договору відповідач був зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплатити вартість поставленого природного газу у строки, визначені пунктом 5.1 Договору.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт належного виконання позивачем своїх договірних зобов`язань та прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, а доказів погашення заборгованості або інших обставин, що звільняють відповідача від її сплати, останнім не надано, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 30 276,30 грн.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та не підтверджуються належними і допустимими доказами у розумінні статей 73– 79 Господарського процесуального кодексу України.
Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмову у стягненні пені – 3 863,42 грн., 419,95 грн. – 3% річних та 778,24 грн. – інфляційних нарахувань.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до статей 549, 611, 625 Цивільного кодексу України та пункту 7.2 Договору у разі прострочення виконання грошового зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити кредитору передбачені договором штрафні санкції, а також три проценти річних та інфляційні втрати.
Разом із тим реалізація такого права кредитора можлива лише за відсутності встановлених законом обмежень щодо застосування відповідних заходів цивільно-правової відповідальності.
Як встановлено судом, відповідач є об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, створеним відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». ОСББ є неприбутковою юридичною особою, яка не здійснює підприємницької діяльності та не використовує природний газ для власного споживання, а забезпечує реалізацію прав співвласників на отримання житлово-комунальних послуг.
Враховуючи правову природу діяльності ОСББ та приписи Законів України «Про житлово-комунальні послуги» і «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у спірних правовідносинах відповідач виступає саме як колективний побутовий споживач, який діє в інтересах співвласників багатоквартирного будинку.
Аналогічний підхід щодо визначення правового статусу ОСББ викладений у постановах Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 922/1717/23, від 18.12.2025 у справі № 910/14748/23, а також у постановах від 30.11.2022 у справі № 916/3837/21, від 22.01.2025 у справі № 916/1071/24, від 27.05.2025 у справі № 916/2778/24, від 05.06.2025 у справі № 914/1568/24 та від 16.10.2025 у справі № 914/2380/24.
Колегія суддів також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, з урахуванням внесених до неї змін, на період дії воєнного стану встановлено заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену внаслідок несвоєчасного та/або неповного внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено ОСББ, за умови, що такі будинки розташовані на територіях, визначених цією постановою.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСББ зареєстроване на території Херсонської міської територіальної громади, яка відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (зі змінами), віднесена до території активних бойових дій.
Заборона, встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 206, має імперативний характер, є нормою прямої дії та не ставить її застосування у залежність від умов договору чи волевиявлення сторін. Отже, передбачені договором положення щодо нарахування пені, а також положення статті 625 Цивільного кодексу України про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних у спірних правовідносинах застосуванню не підлягають.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки на спірні правовідносини поширюється дія імперативних приписів постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, з огляду на таке.
Апелянт стверджує, що укладений між сторонами договір не є договором про надання житлово-комунальних послуг, а відтак дія Постанови № 206 на спірні правовідносини не поширюється. Однак такі доводи ґрунтуються на формальному тлумаченні окремих положень законодавства без урахування їх системного взаємозв`язку.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до сфери його регулювання належать, зокрема, правовідносини щодо постачання природного газу споживачам у житлових будинках. При цьому законодавець прямо визначає колективного споживача як юридичну особу, яка об`єднує споживачів у будівлі та укладає договір про надання комунальної послуги в їхніх інтересах.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач є об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, створеним відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а природний газ постачався для забезпечення потреб багатоквартирного будинку та його співвласників, а не для здійснення відповідачем власної господарської діяльності.
Саме з огляду на функціональне призначення ОСББ та характер споживання природного газу суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач виступає як колективний побутовий споживач, на якого поширюються гарантії, встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 206.
Посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 904/1199/18 колегія суддів відхиляє як безпідставне, оскільки наведений у ній правовий висновок стосується питання процесуальної та матеріально-правової самостійності ОСББ у цивільному обороті та не містить висновків щодо застосування Постанови Кабінету Міністрів України № 206 або визначення правового статусу ОСББ як колективного побутового споживача у правовідносинах з постачання природного газу в умовах воєнного стану. Натомість суд першої інстанції правомірно врахував актуальні правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13.02.2024 у справі № 922/1717/23 та від 18.12.2025 у справі № 910/14748/23, які стосуються саме спірних правовідносин.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив поняття «товар» та «житлово-комунальна послуга». Предметом спору є не правова природа природного газу як товару, а питання застосування встановленої державою заборони на нарахування та стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. У даному випадку природний газ постачався ОСББ саме для забезпечення побутових потреб співвласників багатоквартирного будинку, а тому спірні правовідносини охоплюються сферою дії Постанови № 206.
Доводи апелянта про те, що неприбутковий статус відповідача сам по собі не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, є правильними за своїм змістом, однак не спростовують законності оскаржуваного рішення. Суд першої інстанції не пов`язував звільнення відповідача від сплати пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних виключно з його неприбутковим статусом. Підставою для відмови у задоволенні відповідних позовних вимог стало застосування імперативних положень постанови Кабінету Міністрів України № 206, дія яких поширюється на спірні правовідносини.
З огляду на те, що відповідач зареєстрований на території Херсонської міської територіальної громади, яка відповідно до затвердженого державою Переліку належить до територій активних бойових дій, а спір виник у зв`язку з несвоєчасною оплатою житлово-комунальної послуги колективним побутовим споживачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду, не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права та не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення в оскарженій частині.
Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області 12.06.2026 у справі №916/1133/26 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» – без задоволення.
Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області 12.06.2026 у справі №916/1133/26 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Богацька Н.С.

Суддя Принцевська Н.М.