Справа №705/2478/21
2/705/71/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року  м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Орієнтир-Агро-Б» в особі директора Бойка Богдана Васильовича про витребування майна із незаконного володіння та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 08.06.2021 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Орієнтир-Агро-Б» в особі директора Бойка Василя Кириловича про визнання недійним Договору оренди землі, повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником земельної ділянки розміром 2,0071 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка була успадкована нею після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була одноосібним її власником. Ще при житті ОСОБА_2 07.02.2009 уклала Договір № 258 оренди земельної ділянки розміром 2,0071га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка належала їй на праві власності, з орендарем Приватним підприємством «Орієнтир-Агро-Б» в особі директора Бойка Василя Кириловича, строком на 10 років, тобто до 07.02.2019. Згодом, 20.09.2016 сторони уклали Додаткову угоду № 258-а про внесення змін до Договору № 258 оренди землі розміром 2,0071 га, збільшивши строк дії договору оренди на 20 років. Дізнавшись про самовільне збільшення строку дії договору оренди землі, укладеного з іншим орендодавцем, у орендодавця ОСОБА_2 виникли сумніви щодо доброчесності та добропорядності існуючих між нею та ПП «Орієнтир -Агро-Б» договірних відносин зі сторони останнього, тому вона прийняла рішення щодо розірвання укладеного договору оренди землі, що було передбачено пунктом № 36 Договору оренди землі. У зв`язку із зазначеним та відповідно до змісту п. 36 Договору оренди землі від 07.02.2009, орендодавець ОСОБА_2 13.01.2020 звернулася із письмовою заявою до ПП «Орієнтир -Агро-Б», у якій повідомила про свій намір припинити вказаний договір, оскільки пунктом 36 договору визначено, що орендар має право протягом усього терміну дії цього Договору по завершенню с/г циклу припинити дію договору, попередивши письмово орендаря про розірвання договору оренди за 12 місяців. Приватним підприємством «Орієнтир-Агро-Б» зазначену заяву було отримано 21.01.2020, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка розміром 2,0071 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області. Враховуючи те, що ще при житті ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 , остання звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.03.2021 на цю земельну ділянку. ОСОБА_1 , як новий власник зазначеної земельної ділянки, також підтримала бажання попереднього власника щодо припинення дії договору оренди землі. Проте, враховуючи, що відповідач на виконання вимог, викладених у заяві ОСОБА_2 про припинення договору оренди земельної ділянки та повернення її власнику, у добровільному порядку не повернув зазначену земельну ділянку та продовжував нею користуватися, чим порушуються права позивача як нового власника земельної ділянки, позивач з даним позовом вимушена звернутися до суду, у якому просила визнати Договір № 258 оренди землі розміром 2,0071 га, щодо земельної ділянки наданої для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, укладений 07 лютого 2009 року між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем Приватне підприємство «Орієнтир-Агро-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Василя Кириловича, зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 17.12.2010, номер запису 041079400084, недійсним, скасувавши його державну реєстрацію; зобов?язати відповідача приватне підприємство «Орієнтир-Агро-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Василя Кириловича повернути позивачці ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 2,0071 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області; стягнути з відповідача приватного підприємства «Орієнтир-Агро-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Василя Кириловича на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати в повному обсязі.
Ухвалою суду від 08.08.2025 прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову, у якій вона просить задовольнити позовні вимоги; змінити заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Приватне підприємство «Орієнтир-Агро-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Василя Кириловича, на даний час у зв?язку із змінами в керівництві Бойко Богдана Васильовича, про визнання Договору № 258 оренди землі розміром 2,0071га, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, укладений 07 лютого 2009 року між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем приватне підприємство «ОРІЄНТИР-АГРО-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Василя Кириловича, зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 17.12.2010, номер запису 041079400084, недійсним, скасувавши його державну реєстрацію; зобов?язати відповідача приватне підприємство «ОРІЄНТИР-АГРО-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Василя Кириловича повернути позивачці ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 2,0071 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, та стягнути з відповідача приватне підприємство «ОРІЄНТИР-АГРО-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Василя Кириловича на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати в повному обсязі, на іншу позовну вимогу про витребування із незаконного володіння від відповідача - орендаря Приватного підприємства «Орієнтир-Агро-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Богдана Васильовича (на даний час у зв?язку із змінами в керівництві), земельну ділянку розміром 2,0071 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка належить позивачці ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 55, та передати її власнику ОСОБА_1 , скасувавши державну реєстрацію речового права на користування цією земельною ділянкою від 11.12.2016 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32849567 від 11.12.2016), індексний номер Витягу: 75450855 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.12.2016, зареєстроване у встановленому порядку на підставі Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 258, виданий 07.02.2009, видавник - сторони правочину, номер запису про інше речове право: 17951542, дата державної реєстрації - 06.12.2016; в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача приватного підприємства «Орієнтир-Агро-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Василя Кириловича на користь позивачки ОСОБА_1 судових витрат у повному обсязі - залишити незмінними. 
У судовому засіданні представник позивача адвокат Білан О.Є. підтримав змінені позовні вимоги та просив їх задовольнити, зазначивши, що позивач ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку розміром 2,0071 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, після смерті ОСОБА_2 . Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у відповідача на підставі договору оренди, укладеного 07.02.2009 між власницею ОСОБА_2 та ПП «Орієнтир-Агро-Б» на відповідних умовах. З дотриманням п. 36 вказаного договору ОСОБА_2 з урахуванням певних обставин виявила бажання припинити дію вказаного договору, про що вчасно, тобто за 12 місяців повідомила про це орендаря відповідною заявою, демонструючи при цьому свою волю. Зважаючи на те, що орендодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то зазначену земельну ділянку на підставі складеного нею заповіту успадкувала позивач ОСОБА_1 , а разом з тим успадкувала всі права та обов`язки, які зазначені у договорі оренди землі. Успадкувавши земельну ділянку, позивач підтримувала позицію спадкодавця ОСОБА_2 щодо припинення договору оренди землі та була обізнана про направлену нею заяву орендарю з вимогою про припинення дії договору оренди землі та вважала, що оскільки відповідачу відомо волевиявлення орендодавця, із аналогічною заявою вона не вважала за необхідне звертатися. Позивач вимушена була звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх прав лише після спливу 12 місяців з дня отримання відповідачем заяви з вимогою ОСОБА_2 щодо припинення дії договору оренди землі та повернення її власнику, адже така вимога виконана не була. Крім того, зважаючи, що відповідач тривалий час безпідставно не повертає земельну ділянку позивачу, тобто новому власнику, вона у 2025 році особисто зверталася із заявою до відповідача про повернення належної їй земельної ділянки, чим повторно підтвердила волю власника земельної ділянки щодо її повернення, проте її вимога так і не була задоволена.
Представник відповідача адвокат Гребенюк С.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними, посилаючись на те, що відповідач «Орієнтир-Агро-Б» не отримував заяву попереднього власника земельної ділянки – орендодавця ОСОБА_2 з вимогою про припинення дії договору оренди землі. Підпис на рекомендованому повідомленні про вручення кореспонденції не належить ні директору «Орієнтир-Агро-Б» ОСОБА_3 , ні будь-якій іншій особі, дотичній до ПП «Орієнтир-Агро-Б». Крім того, адвокат Гребенюк С.А. звернув увагу на те, що заява про припинення дії договору, це було волевиявлення попереднього власника орендодавця ОСОБА_2 та подавши таку заяву, вона померла майже через чотири місяця після її скерування адресату, тобто на час її смерті не сплив 12 місячний термін, про який зазначено у Договорі оренди землі № 258. Навіть якби відповідачем була отримана заява ОСОБА_2 з вимогою про припинення дії договору, то це можна розглядати як реалізацію суб`єктивного права ОСОБА_2 і це було лише її волевиявлення. Позивач ОСОБА_1 , успадкувавши зазначену земельну ділянку, мала б особисто звернутися до відповідача із обґрунтованою вимогою про припинення дії договору чи повернення земельної ділянки, адже успадкування такого особистого права ОСОБА_2 не передбачено чинним законодавством. Тому Договір оренди землі № 258 по даний час є чинним, відповідач його умови виконує належним чином, тому підстави для його припинення та повернення земельної ділянки на даний час відсутні. 
Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд установив таке та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 2,0071 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.03.2020, зареєстрованим у реєстрі за № 55.
Право власності ОСОБА_1 на вище вказану земельну ділянку підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Попереднім власником земельної ділянки розміром 2,0071 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, була ОСОБА_2 .
07.02.2009 ОСОБА_2 та Приватне підприємство «Орієнтир-Агро-Б» в особі директора Бойка Василя Кириловича, уклали Договір № 258 оренди землі розміром 2,0071 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, строком на 10 років, тобто до 07.02.2019. 
20.09.2016 ОСОБА_2 та Приватне підприємство «Орієнтир-Агро-Б» в особі директора Бойка Василя Кириловича уклали Додаткову угоду № 258-а про внесення змін до Договору № 258 оренди землі розміром 2,0071 га, збільшивши строк дії договору оренди на 20 років та розмір орендної плати.
Відповідно до Договору оренди землі № 258 сторонами було узгоджено ряд умов, у тому числі пунктом 36 було визначено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невикористання другою стороною обов`язків, передбачених Договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження, орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом; орендодавець має право протягом усього терміну дії цього договору по завершенню с/г циклу припинити дію договору, попередивши письмово орендаря про розірвання договору оренди за 12 місяців.
Скориставшись своїм правом, визначеним пунктом 36 Договору про оренду землі № 258, на той час власник земельної ділянки ОСОБА_2 13.01.2020 звернулася із письмовою заявою до орендаря Приватного підприємства «Орієнтир-Агро-Б» в особі директора Бойка Б.В., в якій зазначила, що їй випадково стало відомо про те, що орендар Приватне підприємство «Орієнтир-Агро-Б» в особі директора Бойка В.К., зловживаючи довірою та скориставшись неможливістю будь-якого контролю орендодавця, зареєстрував таку ж як і в неї Додаткову угоду на оренду землі з односельчанкою орендодавцем ОСОБА_4 строком на 5 років, внісши перед цифрою «5» цифру «1», що означало таким чином збільшення строк договору оренди вказаної земельної ділянки, тобто не 5 років, а 15 років. Такий факт у неї викликав обурення та обґрунтовану недовіру, що і потягло за собою намір про розірвання з орендарем Договору оренди землі № 258 від 07.02.2009. 3 огляду на зазначене цією заявою власник вказаної земельної ділянки ОСОБА_2 повідомила орендаря ПП «Орієнтир-Агро-Б» про те, що на підставі пункту 36 Договору № 258 оренди землі від 07.02.2009, вона скористалася своїм правом припинити вказаний Договір. 
У зазначеній заяві було вказано, що вона є офіційним повідомленням орендаря про те, що через 12 місяців після отримання цієї заяви зазначений Договір № 258 оренди землі від 07.02.2009 припиняє свою дію, а разом із основним Договором оренди землі втрачає свою юридичну дію і Додаткова угода № 258-а від 20.09.2016 про внесення змін до Договору № 258 оренди землі, оскільки Додаткова угода набирає чинності та стає невід?ємною частиною Договору оренди земельної ділянки № 258 від 07.02.2009 з моменту її підписання та державної реєстрації. Також цією заявою орендаря було повідомлено про необхідність негайного повернення зазначеної земельної ділянки після спливу 12 місячного строку з часу отримання цього повідомлення про припинення дії вказаного Договору оренди землі № 258 від 07.02.2009.
Заява ОСОБА_2 від 13.01.2020 була отримана ПП «Орієнтир-Агро-Б» (за адресою: вул. Кірова, 1А, с. Іванівка, Уманський район, Черкаська область) 21.01.2020, що підтверджується наданим позивачем Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, на якому міститься підпис особи, якій було вручено рекомендовану кореспонденцію. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_2 , враховуючи наявність складеного заповіту, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки розміром 2,0071 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124383400:03:000:1038, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області, отримала Свідоцтво про паво на спадщину за заповітом, зареєструвала свої спадкові права та вступила у користування отриманою спадщиною.
Позивач ОСОБА_1 після вступу у спадщину підтримала позицію ОСОБА_5 щодо припинення дії Договору оренду землі № 258 та Додаткової угоди до неї, тому вважала, що по спливу 12 місяців після отримання орендарем заяви, дія Договору буде припинена, а земельна ділянка буде повернута у користування її власника. 
Згідно зі ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. 
Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків - ч. 1 ст. 626 ЦК України.
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Після оформлення права на спадщину ОСОБА_1 фактично стала однією із сторін Договору оренди землі № 258 від 07.02.2009, а саме орендодавцем.
За змістом статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Статтею 7 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право на орендовану земельну ділянку після смерті фізичної особи переходить до спадкоємців. 
Згідно з ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Відповідно до статей 1216, 1218 та 1225 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки спадкодавця, які не припинилися у зв`язку зі смертю, у тому числі права орендодавця за договором оренди землі.
Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 193/11/17.
З урахуванням вище зазначеного тлумачення законодавства, після прийняття спадщини до спадкоємця ОСОБА_1 перейшли всі права та обов`язки орендодавця за договором оренди землі. Спадкоємець є правонаступником орендодавця і має право реалізовувати всі договірні права, які належали спадкодавцю. 
Враховуючи те, що пунктом 36 Договору оренди землі № 258 передбачено право орендодавця після завершення сільськогосподарського циклу припинити дію договору шляхом письмового повідомлення орендаря, то таке право перейшло до спадкоємця разом із правом власності на земельну ділянку. 
Тобто, якщо договір передбачає, що орендодавець має право припинити договір, письмово повідомивши орендаря за 12 місяців, то така заява є реалізацією права орендодавця. Після смерті орендодавця до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, які не припинилися внаслідок смерті. Належним чином подане повідомлення продовжує правові наслідки і після смерті орендодавця, а спадкоємець є його правонаступником, отже повторне повідомлення не є обов`язковим. Попередній власник за життя належним чином реалізувала своє договірне право на припинення договору, направивши орендарю письмове повідомлення. Смерть орендодавця не анулює вже вчинену нею юридично значиму дію. До спадкоємця перейшли права та обов`язки орендодавця в тому стані, в якому вони існували на момент відкриття спадщини (статті 1218, 1225 ЦК України), тому спадкоємець набув право вимагати припинення договору після спливу передбаченого договором 12-місячного строку, а не зобов`язаний розпочинати процедуру заново.
Стосовно твердження представника відповідача щодо неотримання ПП «Орієнтир-Агро-Б» заяви ОСОБА_2 про припинення дії Договору оренди землі № 258, суд вважає за необхідне зазначити те, що позивачем долучено до позовної заяви Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПП «Орієнтир-Агро-Б» (за адресою: вул. Кірова, 1А, с. Іванівка, Уманський район, Черкаська область), на якому міститься підпис особи, якій було вручено рекомендовану кореспонденцію. Представник відповідача висловив сумнів у тому, що підпис на такому повідомленні належить директору ПП «Орієнтир-Агро-Б» ОСОБА_3 , при цьому при розгляді даної справи на спростування наданих позивачем доказів не ставив питання про призначення та проведення почеркознавчої експертизи та не надав інших доказів, які б підтвердили, що вказане повідомлення було отримано іншою особою, не дотичною до ПП «Орієнтир-Агро-Б».
За змістом ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
Тобто, із зазначеного вбачається, що відповідач у визначений Договором про оренду землі № 258 спосіб та належним чином був повідомлений про намір орендодавця припинити дію Договору оренди землі № 258, проте після спливу 12 місячного терміну не повернув орендовану ним земельну ділянку належному власнику – спадкоємцю ОСОБА_1 та по даний час продовжує використовувати зазначену земельну ділянку, незважаючи на те, що дія договору припинилася 21.01.2021.
Аналізуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що у з урахуванням наявності у Договорі оренди землі № 258 особливого пункту щодо права орендодавця припинити дію договору шляхом повідомлення про це орендаря за 12 місяців та реалізацією такого права ОСОБА_2 13.01.2020, настала передбачена договором правова підстава припинення договору. Одночасно з припиненням договору припинилося і похідне від нього речове право оренди, у зв`язку з чим орендар не мав правової підстави користуватися земельною ділянкою. Тобто, направлення такого повідомлення є достатнім підтвердженням волевиявлення орендодавця, при цьому додаткова угода про розірвання договору не потрібна, окреме судове рішення про розірвання договору не є обов`язковим, а належно направлене повідомлення є правоприпиняючим юридичним фактом.
Змістом статті 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.07.2025 у справі № 910/2389/23 виснувала про те, що належним способом захисту порушених прав щодо земельної ділянки, яка передана на підставі договору оренди, дія якого на момент звернення з позовом до суду закінчилася, є звернення до суду з вимогою про зобов`язання орендаря повернути земельну ділянку.
Так, відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31).
Обраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Такі способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Речове право захищають за допомогою негаторного позову, якщо вчинене особою порушення такого права в принципі було можливим для будь-якої особи з кола зобов`язаних за відповідним абсолютним цивільним правовідношенням (тобто фактично - з необмеженого кола осіб) і не створює саме собою зобов`язального правовідношення. Однією з умов застосування негаторного позову є відсутність між сторонами спору договірних відносин. Якщо вчинене особою порушення було можливе лише як вчинене певною особою через її статус у договірному чи іншому зобов`язальному правовідношенні з власником, то негаторний позов не можна заявити, а право власника слід захищати за допомогою зобов`язально-правових способів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, від 02 листопада 2022 року у справі № 922/3166/20). З огляду на викладене договірний характер правовідносин між сторонами спору унеможливлює застосування до них положень статті 391 ЦК України.
За усталеним підходом, сформованим у судовій практиці, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. 
Як обґрунтування заявлених вимог позивач та її представник у поданому до суду позові зазначають припинення між орендарем та орендодавцем договірних правовідносин на підставі виконання п. 36 Договору оренди землі № 258, тобто посилаються на те, що дія Договору оренди землі припинилася 21.01.2021. Проте відповідач після припинення правової підстави користування спірною земельною ділянкою не виконав обов`язку з її повернення орендодавцю.
При цьому звертаючись з даним позовом до суду, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просить витребувати із незаконного володіння від відповідача - орендаря Приватного підприємства «Орієнтир-Агро-Б» в особі представника орендаря директора Бойко Богдана Васильовича вище зазначену земельну ділянку та передати її власнику ОСОБА_1 , скасувавши державну реєстрацію речового права на користування цією земельною ділянкою.
З урахуванням вказаного слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що в кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень, суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, що є складовою класичного принципу "jura novit curia". Спосіб захисту опосередковується позовною вимогою, яка втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінку предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке він зазначає в позовній заяві, здійснює суд, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Із матеріалів даної цивільної справи встановлено, що договірні правовідносини між сторонами існували, проте припинилися вони 21.01.2021. Матеріали справи не містять доказів продовження дії Договору оренди землі, тобто Договір припинив свою дію.
Таким чином, у спірних правовідносинах вимоги пред`явленого позивачем позову за своєю суттю спрямовані на повернення орендодавцю спірної земельної ділянки після припинення Договору оренди землі. 
Однак наявність зобов`язальних (договірних) правовідносин щодо спірної земельної ділянки унеможливлює її повернення орендодавцю шляхом пред`явлення віндикаційного позову до суду.
Позивач у зміненій позовній вимозі, як на спосіб захисту порушеного права, посилається на право пред`явлення негаторного позову, при цьому просить витребувати земельну ділянку із незаконного володіння (віндикаційний позов).
Закінчення строку дії договору оренди землі чи його припинення спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин.
Згідно із пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Таке відновлення у спірних правовідносинах може відбутися і в цій справі за заявленою вимогою про повернення орендодавцю спірної земельної ділянки.
Установивши, що мета даного позову спрямована на повернення спірної земельної ділянки законному власнику та орендодавцю за наслідком припинення договірних відносин та припинення дії Договору оренди землі № 258, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають до застосування правила статті 785 цього Кодексу та статті 34 Закону України «Про оренду землі» (як правовий наслідок припинення договору оренди землі).
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру спірних правовідносин та не є належним способом захисту порушеного права, з огляду на таке.
Відповідно до встановлених судом обставин між сторонами існували договірні правовідносини, що виникли з договору оренди земельної ділянки. Отже, навіть після припинення дії договору правові наслідки його припинення, зокрема щодо обов`язку орендаря повернути земельну ділянку, регулюються нормами договірного права, зокрема статтею 34 Закону України «Про оренду землі» та статтею 785 Цивільного кодексу України.
Натомість позивач звернувся до суду з вимогами, які не відповідають змісту порушеного права та не забезпечують його належного судового захисту в межах спірних правовідносин. Застосування обраного способу захисту за наявності між сторонами договірних правовідносин суперечить правовій природі спірних правовідносин та не узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування відповідних норм матеріального права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що визначальним при вирішенні спору є не лише встановлення факту порушення права, а й відповідність обраного позивачем способу судового захисту змісту порушеного права, характеру його порушення та способу, у який таке право може бути поновлено. Якщо позивач обирає неналежний спосіб захисту, суд не вправі змінювати предмет позову або самостійно обирати інший спосіб захисту замість позивача.
Таким чином, оскільки заявлені позовні вимоги ґрунтуються на неналежному способі захисту права, вони не можуть бути задоволені, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.
Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. Водночас матеріали справи не містять заяв учасників справи про розподіл інших судових витрат, а також доказів їх понесення, у зв`язку з чим підстав для вирішення питання про їх відшкодування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 76, 81, 89, 141, 258-259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Орієнтир-Агро-Б» в особі директора Бойка Богдана Васильовича про витребування майна із незаконного володіння та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Приватне підприємство «Орієнтир-Агро-Б»; 20320, Черкаська область, Уманський район, с. Іванівка, вул. Кірова, 1А, код ЄДРПОУ 33535940.

Суддя О.І.Єщенко