номер провадження справи 17/58/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2026 Справа № 908/844/26
м. Запоріжжя 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л., при секретарі судового засідання Станіщуку Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 (сформовану в системі "Електронний суд" 30.07.26) про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/844/26

за позовною заявою: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 
представник позивача: Штабовенко Денис Всеволодович, АДРЕСА_2 
до відповідача: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29", 69120, м. Запоріжжя, вул. Вороніна, буд. 29
про зобов`язання вчинити певні дії

У судовому засіданні приймали участь:
від позивача: ОСОБА_1, паспорт
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.26 у справі № 908/844/26 судом усне клопотання представника позивача про закриття провадження у справі № 908/844/26 у зв`язку з відсутністю предмета спору задоволено та закрито провадження у справі № 908/844/26 за позовною заявою ОСОБА_1 за вих. від 03.04.26 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29" про зобов`язання надати для ознайомлення документи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
30.07.26 до суду в системі "Електронний суд" надійшла заява за вих. від 30.07.26 про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/844/26, в якій представник ОСОБА_1 просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 908/844/26 у розмірі 19 500,00 грн. 
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.07.26 вказана вище заява передана на розгляд судді Корсуну В.Л. 
Ухвалою від 31.07.26 судом призначено заяву представника ОСОБА_1 за вих. від 30.07.26 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/844/26 до розгляду та запропоновано відповідачу подати до суду у строк до 06.08.26 заперечення проти заяви представника ОСОБА_1 за вих. від 30.07.26 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/844/26.
Ухвалою від 10.08.26 судом призначено заяву представника ОСОБА_1 за вих. від 30.07.26 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/844/26 до розгляду в судовому засідання з викликом сторін на 18.08.26 о 14 год. 10 хв.
Представник відповідача в судове засідання 18.08.26 не з`явився, про дату, місце та час розгляду заяви був повідомлений належним чином.
В засіданні 18.08.26 позивач підтримала вказану заяву про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/844/26.
Ухвалою від 18.08.26 суд перейшов до стадії ухвалення додаткового рішення суду у справі № 908/844/26 та відклав ухвалення та проголошення додаткового судового рішення на 24.08.26 о 10 год. 25 хв.
Представники відповідача в судове засідання 24.08.26 не з`явились, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у відповідності до чинного законодавства України.
Частиною 4 ст. 244 ГПК України унормовано, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
У засіданні 24.08.26, судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення. 
Розглянувши матеріали справи та заяву представника ОСОБА_1 (сформовану в системі "Електронний суд" 30.07.26) про ухвалення додаткового рішення у цій справі, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на не вчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 3 ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Зазначеним приписам Конституції України кореспондує ст. 16 ГПК України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відтак, право на правничу допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, метою впровадження якого є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Безумовно, основною метою впровадження цього принципу в процесуальному кодексі є компенсація особі, на користь якої ухвалено судове рішення, понесених нею витрат для залучення адвоката як представника для надання професійної правничої допомоги з метою ефективного захисту своїх прав в суді.
Вказаний принцип та відповідний йому механізм визначення, доведення, розподілу та відшкодування витрат на правничу допомогу закріплений у главі 8 ГПК України «Судові витрати».
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.19 у справі № 242/4741/16-ц).
Частиною 1 ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За приписами ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Виходячи з аналізу наведених норм, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
Статтею 129 ГПК України регламентовано загальні правила розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, положення якої (статті) є універсальними. 
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у т.ч. чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду визначено нормами ст. 130 ГПК України. 
Так, відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, а саме: ст. 129 ГПК України (розподіл судових витрат) та ст. 130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) надає підстави для висновку, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 3 ст. 130 ГПК України. 
На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката представником позивача у справу надано копії:
- договору про надання правничої допомоги від 03.04.26;
- додаткової угоди від 03.04.26 № 1 до договору від 03.04.26;
- акту надання послуг від 03.04.26 № 163;
- платіжної інструкції від 03.04.26 № ТХ7С-РВХЗ-91С2-КАЕ2 на загальну суму 7 000,00 грн;
- акту надання послуг від 20.05.26 № 237;
- платіжної інструкції від 29.05.26 № 8416-6512-1471-8426 на загальну суму 5 000,00 грн;
- акту надання послуг від 29.07.26 № 319;
- платіжної інструкції від 29.07.26 № ТХ7С-РВХЗ-91С2-8422-7560-0771-7406 на загальну суму 7 500,00 грн;
- ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1307468 від 03.04.26.
Матеріалами справи підтверджено, що 03.04.26 між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія Радник» (Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правничої допомоги (договір).
Згідно із п. 1.1. договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу з питань захисту прав та інтересів Клієнта у судах всіх ланок та інстанцій, у всіх державних органах, перед юридичними та фізичними особами, органами виконавчої служби.
У відповідності до п. 2.1. договору, правова допомога надається у наступних формах:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
- надання правової допомоги під час виконання судового рішення.
Пунктом 4.1. договору визначено, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар згідно з додатковою угодою сторін.
Відповідно до п. 4.2. та п. 4.3. договору, за результатами надання правової допомоги, за необхідності та ініціативою однієї із сторін, з метою дотримання вимог бухгалтерського обліку, може складатися акт, що підписується Сторонами. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги та її вартість, раніше визначений цим Договором або у додаткових угодах до нього. Оплата коштів на рахунок Адвокатського об`єднання та відсутність заперечень проти змісту акту протягом 2 днів з моменту його отримання Клієнтом, свідчить про повне надання правових послуг.
Даний Договір укладений на строк до 31.12.26, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, та набирає чинності з моменту його підписання (п. 7.1. договору).
Згідно із п. 1 додаткової угоди від 03.04.26 № 1 до договору, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту наступну правничу допомогу:
- складання та подання позовної заяви до Господарського суду Запорізької області за позовом ОСОБА_1 до ОСВБ «Вороніна 29» про зобов`язання надати для ознайомлення документи (п.п. 1.1. додаткової угоди);
- складання та направлення інших заяв та клопотань у справі (п.п. 1.2. додаткової угоди);
- представництво інтересів в судових засіданнях по справі за вищезазначеним позовом (п.п. 1.3. додаткової угоди).
У відповідності до п. 2, п. 3 та п. 4 додаткової угоди від 03.04.26 № 1 до договору, винагорода Адвокатського об`єднання за пунктом 1.1. цієї угоди складає 7 000,00 грн, із розрахунку одна година роботи = 2 000,00 грн х 3,5 години, які оплачуються протягом 10 днів з моменту підписання цієї Угоди. Винагорода Адвокатського об`єднання за пунктом 1.3. цієї угоди складає 2 500,00 грн за одне судове засідання у справі, у випадку участі адвокатів в судовому засіданні (в т.ч. шляхом відео конференційного зв`язку). Винагорода сплачуються авансом або протягом 10 днів з лати судового засідання. Винагорода Адвокатського об`єднання за пунктом 1.1., 1.2. цієї угоди встановлюється в залежності від часу роботи Адвокатського об`єднання для підготовки відповідного процесуального документу, із розрахунку одна година роботи - 2 000,00 грн. 
Згідно із актів виконаних робіт від 03.04.26 № 163, від 20.05.26 № 237 та від 29.07.26 № 319, Адвокатським об`єднанням надано Клієнту правничу допомогу, а саме:
- складання та подання позовної заяви до Господарського суду Запорізької області за позовом ОСОБА_1 до ОСВБ «Вороніна 29» про зобов`язання надати для ознайомлення документи - 7 000,00 грн з ПДВ:
- участь в судових засіданнях по справі № 908/844/26, а саме: 05.05.26, 20.05.26, 14.07.26, 22.07.26 та 39.07.26 (за одне засідання 2 500,00 грн) - 12 500,00 грн з ПДВ (5 засідань х 2 500,00 грн). 
Клієнт на виконання умов договору сплатив Адвокатському об`єднанню за виконану роботу у розмірі 19 500,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 03.04.26 № ТХ7С-РВХЗ-91С2-КАЕ2 на загальну суму 7 000,00 грн, від 29.05.26 № 8416-6512-1471-8426 на загальну суму 5 000,00 грн та від 29.07.26 № ТХ7С-РВХЗ-91С2-8422-7560-0771-7406 на загальну суму 7 500,00 грн;
Судом враховано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд, за клопотанням іншої сторони, може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (вказане викладене і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.02.23 у справі № 160/19098/21).
Окрім цього, судом враховано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.21 у справі № 927/237/20).
Судом прийнято до уваги, що постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхі дного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи, тощо.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та ін. істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Приймаючи до уваги принцип співмірності судом враховано, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. 
З матеріалів справи вбачається, що:
- станом на час відкриття провадження у справі № 908/844/26, а саме 08.04.26, спір між ОСОБА_1 та ОСББ «Вороніна 29» виник з вини відповідача;
- після звернення позивача до суду з цим позовом та відкриття провадження у справі № 908/844/26 відповідач виконав вимоги позивача заявлені в позовній заяві за вих. від 03.04.26;
- в судовому засіданні 29.07.26 представник позивача не підтримав вимоги викладені у позовній заяві за вих. від 03.04.26 внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову;
- представник позивача в судовому засіданні 29.07.26 заявив усне клопотання про припинення провадження у справі унаслідок задоволення позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову;
- усна заява позивача про закриття провадження у справі за формою та змістом відповідає приписам чинного процесуального закону, вказана усна заява не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу господарський суд дійшов висновку, що представником позивача доведено розмір витрат на оплату послуг адвоката та вказаний розмір співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову. 
Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що заявлена позивачем загальна сума витрат на професійну правничу допомогу не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару з урахуванням таких критеріїв як: справедливість, добросовісність, розумність; принципів співмірності та розумності судових витрат; складності справи № 908/844/26, яка розглядалась за правилами загального позовного провадження; витраченого адвокатом часу на надання послуг у даній справі.
Як наслідок, приймаючи до уваги надані документи, судом задовольняється заява представника ОСОБА_1 (сформовану в системі "Електронний суд" 30.07.26) про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/844/26 щодо стягнення з ОСББ "Вороніна 29" на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19.500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 42, 46, 123, 126, 129, 233, 244 ГПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 (сформовану в системі "Електронний суд" 30.07.26) про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/844/26 задовольнити.
Стягнути з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29" (69120, м. Запоріжжя, вул. Вороніна, буд. 29, код ЄДРПОУ 43821165) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - 19 500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 25.08.2026.

Суддя В.Л. Корсун