ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026	Справа № 910/3188/26	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Батій О.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 
до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» 
про стягнення 1 572 657,88 грн 

за участю представників:
від позивача: Нестерова І. Г.
від відповідача: Олійник І. В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – ПрАТ «НЕК «Укренерго», позивач) до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі – ДП «Регіональні електричні мережі», відповідач) про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у сумі 1 572 657,88 грн за несвоєчасне виконання рішення суду.
У обґрунтування позовних вимог ПрАТ «НЕК «Укренерго» посилається на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором № 0537-03041-ПД від 01.01.2024 щодо сплати заборгованості з наданих послуг, яка була стягнута рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1667/25 від 05.06.2025, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ДП «Регіональні електричні мережі» 3% річних у сумі 451 894,59 грн та інфляційні втрати в сумі 1 120 763,29 грн, що разом складає 1 572 657,88 грн, нараховані за період, що не був охоплений судовим рішенням від 05.06.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Відповідач у строк, встановлений законом, надав відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив, вказав, що ним здійснювалася добровільна сплата заборгованості за рішенням суду, що виключає можливість стягнення матеріальних втрат у заявленому позивачем розмірі; при цьому ДП «Регіональні електричні мережі» є оператором системи розподілу електроенергії та наразі існують об`єктивні причини, що не дають можливість відповідачу своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки з учасниками ринку електроенергії. Крім того відповідач зазначив, що спірні правовідносини виникли з приводу виконання судового рішення, відтак, до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання. 
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 07.05.2026, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.
Установлено, що 01.01.2024 між ПрАТ «НЕК «Укренерго» та ДП «Регіональні електричні мережі» був укладений договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0537-03041-ПД (далі – договір) шляхом подання відповідної заяви про приєднання до такого договору та акцептуванням позивачем вказаної заяви відповідача.
Відповідно до пп. 2.1, 2.2, 2.4 договору цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме – управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки. Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору.
За змістом пп. 3.5 - 3.8 договору користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків: 1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості наданих послуг у жовтні 2024 (акт надання послуги № ДУА-0010994) на суму 4 407 857,52 грн; у листопаді 2024 (акт надання послуги № ДУА-0011766) на суму 4 551 128,12 грн; у грудні 2024 (акт надання послуги № ДУА-0012560) на суму 4 225 836,32 грн, у ДП «Регіональні електричні мережі» утворилася заборгованість в сумі 13 184 774,27 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі № 910/1667/25, яке набрало законної сили 11.07.2025, з ДП «Регіональні електричні мережі» була стягнута заборгованість за договором № 0537-03041-ПД від 01.01.2024 в сумі 13 184 774,27 грн за період жовтень – грудень 2024, а також на користь позивача стягнуті інфляційні втрати у сумі 61 710,01 грн, 3 % річних у сумі 53 377, 93 грн та судовий збір в сумі 159 598,35 грн. 
Звертаючись до суду з цим позовом, ПрАТ «НЕК «Укренерго» зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання за вищевказаним рішенням суду, а тому є підстави для нарахування та стягнення матеріальних втрат за наступний період (з 17.01.2025 по 19.03.2026), що не був охоплений судовим рішенням.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже факт наявності у відповідача заборгованості в сумі 13 184 774,27 грн перед позивачем, встановлений рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі № 910/1667/25, не підлягає доказуванню в силу вищенаведених положень законодавства.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Загальною ознакою вказаної цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Отже, оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, то наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 922/795/19).
Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором № 0537-03041-ПД від 01.01.2024 та заборгованість з оплати вартості наданих послуг у сумі 13 184 774,27 грн, стягнуту рішенням суду від 05.06.2025, не сплатив.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, доводи відповідача про те, що ним частково сплачувалася вказана сума боргу, суд до уваги не приймає, оскільки відповідач не надав належних доказів такої сплати.
Щодо посилань відповідача на його скрутне фінансове становище та специфіку розрахунків на ринку електричної енергії як обставин, що спричинили затримку у здійсненні розрахунків, то суд їх також відхиляє, адже відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Отже зазначені твердження відповідача є необґрунтованими та не свідчать про відсутність у нього обов`язку нести відповідальність за неналежне виконання господарських зобов`язань.
Відтак суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та нарахування матеріальних втрат.
У даному випадку нарахування 3 % річних у сумі 451 894,59 грн та інфляційних втрат у сумі 1 120 763,29 грн позивач здійснив за період з 17.01.2025 по 19.03.2026, який не був охоплений судовим рішенням у справі № 910/1667/25 від 05.06.2025, що є правомірним.
Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є арифметично правильним та обґрунтованим, відтак, стягненню з відповідача підлягають 3 % річних у сумі 451 894,59 грн та інфляційні втрати в сумі 1 120 763,29 грн, як і просив позивач.
Отже позов ПрАТ «НЕК «Укренерго» підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про стягнення 1 572 657,88 грн задовольнити.
Стягнути з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227) 3 % річних у сумі 451 894 (чотириста п`ятдесят одну тисячу вісімсот дев`яносто чотири) грн 59 коп., інфляційні втрати в сумі 1 120 763 (один мільйон сто двадцять тисяч сімсот шістдесят три) грн 29 коп. та судовий збір у сумі 18 871 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят одну) грн 90 коп.
Скорочене рішення оголошене в судовому засіданні 2 липня 2026 року.
Повне рішення складене 13 липня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.