Справа № 212/10365/26 
2/212/6810/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
В С Т А Н О В И В:
У липні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” (далі - ТОВ “ФК “ЄАПБ”) звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 11 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Безпечне агентство необхідних кредитів” (далі - ТОВ “БАНК”) та відповідачем було укладено договір позики № 2494924, який підписано електронним підписом позичальника. 14 червня 2021 року між ТОВ “БАНК” та ТОВ “ФК “ЄАПБ” укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ “БАНК” відступає ТОВ “ФК “ЄАПБ” належні йому права вимоги, а ТОВ “ФК “ЄАПБ” приймає права вимоги відповідно до реєстру боржників. Так, за реєстром боржників ТОВ “ФК “ЄАПБ” набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 19023 грн., з яких: 5700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13323 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання прав грошової вимоги позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача заборгованість за договором у загальному розмірі 19023 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 14 липня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позову заяву, у якому зазначено, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача суми заборгованості в розмірі 9 690 грн., з яких: 5 700 грн. — заборгованість за тілом кредиту, 3 990 грн. — заборгованість за відсотками. З розрахунком позивача, щодо розміру заборгованості за кредитом відповідач не погоджується, оскільки відповідно до договору позики №2494924 сума позики складає 5 700 грн., яка надана строк позики 28 днів із процентною ставкою (базовою) в день 2,5%, а процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день,%, яка не застосовується в період воєнного стану - 2,70% Отже, відповідно до Договору позики №2494924 сторони погодили строк кредитування до 08 квітня 2024 року із процентною ставкою 2.5% процентів в день. Пунктом 2.3 договору позики №2494924 чітко зазначено, що процентна ставка за понадстрокове користування позикою не застосовується в період воєнного стану. Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час. Тому, нормами ЦПК України, а саме статті 1048 з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року, у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року, у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) так і змістом самого договору позики, встановлено обмеження щодо нарахування процентів за понадстрокове користування позикою. Також, положення пункту 4 договору позики про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом без укладення додаткового договору є нікчемними на підставі частини 7 статті 12 Закону України “Про споживче кредитування”. Доказів пролонгації строку дії договору надання грошових коштів у кредит шляхом укладення відповідних додаткових договорів між сторонами позивачем суду не надано, а тому проценти після закінчення строку на який укладався кредитний договір стягненню не підлягають, оскільки виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Враховуючи викладене, просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 9 690 грн., стягнути із позивача на користь відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що 11 березня 2024 року між ТОВ “БАНК” та відповідачем укладено договір позики № 2494924, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с.7-9).
За цим Договором позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк (Строк позики), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (Проценти) від Суми позики.
Сума кредиту - 5700 грн., строк позики – 28 днів. Процентна ставка (базова) – 2,50 % фіксована. 
Відповідно до п.5.1-5.3 договору, позичальник ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України “Про споживче кредитування“, ст. 7 Закону України “Про фінансові послуги та фінансові компанії” та нормативно-правовими актами Національного банку України. 
Позичальник ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ “БАНК”, в якій визначені умови застосування зниженої денної процентної ставки.
Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових кошті позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку “ClickCredit” (на умовах повернення позики в кінці с позики), що розміщені на сайті https://clickcredit.ua/informadya, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі.
Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та /або строку виплати Позики, установлених цим Договором (пролонгація) на підставі поданого до Позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування Позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку Позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики обираються Позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження Строку Позики та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами, а також відображаються Позичальнику в особистому кабінеті (п.6 договору).
Також, відповідачем погоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору позики № 2494924 від 11 березня 2024 року, якою визначені: дата видачі кредиту/ дата платежу, чисту суму кредиту/ суму платежу за розрахунковий період, проценти за користування кредитом, реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту (а.с.10).
Згідно довідки ТОВ “ФК “Фінексперс” Вих.№ КД-000167758/ТНПП від 10 червня 2026 року, ТОВ “ФК “Фінексперс” діє на підставі ліцензії на надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку та підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ “БАНК”, відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між установою та ТОВ “БАНК” та завершення наступних платіжних операцій: дата – 11 березня 2024 року, сума – 5700 грн., отримувач – Вострікова Алла, ЕПЗ – НОМЕР_1 (а.с.11).
14 червня 2021 року між ТОВ “БАНК” та ТОВ “ФК “ЄАПБ” укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ “ФК “ЄАПБ зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ “БАНК” (ціна продажу) за плату, а ТОВ “БАНК” відступити ТОВ “ФК “ЄАПБ” право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плати за процентою ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ “БАНК” (а.с.15-18).
Згідно додаткової угоди № 2 від 28 липня 2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, сторони погодили внести зміни до п.1.3 договору та викласти його у наступній редакції: “Клієнт зобов`язується протяти 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення вимоги права вимоги за Договором позики Фактору повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства” (а.с.19).
Згідно додаткової угоди № 7 від 13 червня 2022 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, сторони домовились викласти п.9.1 у наступній редакції: “Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором, У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік” (а.с.20).
Згідно додаткової угоди № 34 від 19 серпня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, сторони уклали цю Додаткову угоду про наступне: “Загальна сума прав вимоги, що відступається згідно Реєстру боржників № 29 від 19 серпня 2024 року становить 66016425,61 грн. В якості ціни продажу згідно Реєстру боржників № 29 від 19 серпня 2024 року Фактор сплачує Клієнтову суму грошових коштів, яка становить 13 % від суми від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 2785,354,90 грн.” (а.с.21).
З Акту прийому-передачі реєстру боржників № 29 від 19 серпня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ “БАНК” передало, а ТОВ “ФК “ЄАПБ” прийняло Реєстр боржників № 29, кількістю 4259 (а.с.22).
Згідно платіжної інструкції № 408 від 21 серпня 2024 року, ТОВ “ФК “ЄАПБ” сплачено грошові кошти у сумі 2785354,90 грн. на користь ТОВ “БАНК” за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 34 від 19 серпня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.23).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 29 від 19 серпня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ “ФК “ЄАПБ” набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2494924 від 11 березня 2024 року в сумі 19023 грн., з яких: 5700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13323 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.24).
Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12статті 11 Закону № 675-VIII
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наданими позивачем доказами підтверджено, що між ТОВ “БАНК” та відповідачем укладено електронний кредитний договір з використанням електронного підпису та відповідно наявність кредитних правовідносин між сторонами.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ “БАНК” відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань (включаючи проценти, пеню та інші платежі) за договором позики № 2494924 від 11 березня 2024 року.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд враховує, що відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року, у справі № 310/11534/13 (провадження № 14- 154цс18), від 31 жовтня 2018 року, у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Так, умовами договору позики № 2494924 від 11 березня 2024 року передбачено, що строк позики становить 28 днів, тобто з 11 березня 2024 року до 08 квітня 2024 року. 
Сторони також погодили, що у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повергнення позики в останній день строку користування позикою, позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до позичальника штрафних чанній (утому числі процентної ставки за понадстрокове користування позикою) протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою (п.4 Кредитного договору). 
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач окрім заборгованості за тілом кредиту в сумі 5700 грн., також просив також стягнути з відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 13323 грн. 
Проте позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за відсотками саме у заявленому розмірі, при цьому доданий позивачем розрахунок заборгованості не містить жодної інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, натомість містить лише суми в гривневому еквіваленті. Крім того з розрахунку не можливо встановити яким чином враховані сплачені відповідачем 300 грн. на повернення кредиту, а також встановити підстави застосування збільшеного розміру нарахованих відсотків. При цьому, сума нарахованої заборгованості за відсотками становить 11898 грн., в той час як згідно змісту позову позивач просить стягнути іншу суму 13323 грн. яку суд вважає необґрунтованою та недоведеною належними та допустимими доказами.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору № 2494924 від 11 березня 2024 року та яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором та за якою відповідач зобов`язалась повернути кредит у загальному розмірі 6498 грн., з яких: 5700 грн. – сума кредиту, 798 грн. – проценти за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд враховує частково повернуті позивачу грошові кошти в сумі 300 грн., а отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача загальна сума заборгованості в розмірі 6198 грн. (6498грн.-300грн.)
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 867,45 грн., виходячи з розрахунку (6198 грн. * 2662,40 грн. / 19023 грн.). 
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  
Відповідачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу, надані адвокатом Вовк М.В., на підтвердження яких надано: договір про надання правничої (правової) допомоги № 14/08/2026-ВЄА10365 від 14 серпня 2026 року, укладеного з адвокатом Вовк М.В.; акт приймання-передачі правничої допомоги від 27 серпня 2026 року відповідно до умов договору про надання правничої допомоги 14/08/2026-ВЄА10365 від 14 серпня 2026 року, за яким адвокатом Вовк М.В. надано позивачу наступну правничу допомогу: ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та надання консультації – 500 грн., складання відзиву на позовну заяву – 2,30 год. – 2500 грн., а всього на загальну суму 3000 грн.; розрахункову квитанцію від 27 серпня 2026 року, за якою ОСОБА_1 було сплачено на користь адвоката Вовк М.В. грошові кошти у розмірі 3000 грн. 
Враховуючи результат вирішення спору, оскільки судом прийнято рішення про часткове задоволення позову, при цьому відмовлено у стягненні сум заборгованості за процентами у розмірі 12525 грн., на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати на правничу допомогу понесені відповідачем слід покласти на позивача пропорційно до розміру позовних вимог, в яких відмовлено в сумі 1975,24 грн., виходячи з розрахунку (12 525 грн. * 3000 грн. / 19023 грн.). 
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 867,45 грн., а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 1975,24 грн., суд вважає за можливе зобов`язати позивача, як сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю відповідачу в розмірі 1107,79 грн., внаслідок чого сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись ст.ст.6, 207, 252-258, 261, 512, 514, 525-526, 530, 611, 626-629, 634, 639 ЦК України, ст.ст.2, 11, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за договором позики № 2494924 від 11 березня 2024 року у загальному розмірі 6198 (шість тисяч сто дев`яносто вісім) гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” на користь  ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 1107 (одна тисяча сім) гривень 79 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів”, код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 02 вересня 2026 року. 

Суддя:    М.Д. Власенко