Номер провадження 1-кс/754/2035/26 
Справа № 754/16497/26 
У Х В А Л А 
Іменем України

08 вересня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва  ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду скаргу (клопотання) захисника ОСОБА_3  в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України,  на незаконне затримання, 
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,
сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 08.09.2026 надійшла скарга (клопотання) захисника ОСОБА_3 що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_4 , подане в порядку ст. 206 КПК України.
Подану скаргу (клопотання) захисник мотивує тим, що 06.09.2026 приблизно об 11:00 год. працівники поліції прибули на територію СТО «Автобальзак», розташованого на вул. Оноре де Бальзака у м. Києві, де перебував ОСОБА_4 .
Із цього моменту ОСОБА_4 перебував під фактичним контролем працівників поліції, виконував їхні вказівки та не мав можливості вільно залишити територію СТО. Він залишався там до проведення слідчих дій у нічний час. Одні працівники поліції змінювали інших, а слідчі дії на території СТО тривали приблизно до 04:30 год. 07.09.2026.
Водночас вказує, що у протоколі затримання зазначено, що фактичне затримання ОСОБА_4 відбулося лише о 23:00 год. 06.09.2026. Такий час не відповідає реальним обставинам, оскільки вже приблизно з 11:00 год. ОСОБА_4 перебував під контролем працівників поліції та не міг вільно залишити місце свого перебування.
Таким чином, зазначає, що фактичним часом затримання ОСОБА_4 є приблизно 11:00 год. 06.09.2026, а не 23:00 год. 06.09.2026, як зазначено у протоколі затримання.
Таким чином, працівниками поліції не було належно оформлено близько дванадцяти годин фактичного позбавлення волі ОСОБА_4 , що унеможливило контроль за дотриманням його процесуальних прав і встановлених законом строків.
Письмове повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_4 07.09.2026 о 20:00 год., тобто приблизно через 33 години після його фактичного затримання.
Крім того, зазначає, що під час фактичного затримання ОСОБА_4 працівники поліції застосували до нього фізичне насильство, а саме завдавали ударів у ділянку тулуба та намагалися заштовхати невідомий предмет у його анальний отвір.
В зв`язку з чим, захисник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вказаною скаргою та просить:
1) невідкладно розглянути цю скаргу та забезпечити доставлення ОСОБА_4 до слідчого судді;
2) встановити, що фактичне затримання ОСОБА_4 відбулося приблизно об 11:00 год. 06.09.2026 на території СТО «Автобальзак» у місті Києві;
3) визнати незаконним незадокументоване позбавлення волі ОСОБА_4 у період приблизно з 11:00 год. до 23:00 год. 06.09.2026;
4) констатувати порушення строку вручення ОСОБА_4 письмового повідомлення про підозру, передбаченого статтею 278 КПК України, та постановити ухвалу про його негайне звільнення;
5) зафіксувати заяву ОСОБА_4 про застосування до нього фізичного насильства працівниками поліції;
6) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 із фіксацією всіх наявних тілесних ушкоджень;
7) доручити Територіальному управлінню ДБР, розташованому у м. Києві, провести перевірку обставин незаконного затримання та застосування насильства до ОСОБА_4 ;
8) вжити заходів для збереження записів із нагрудних камер працівників поліції, службових автомобілів, журналів чергувань, рапортів та інших відомостей, які можуть підтвердити час і обставини фактичного затримання ОСОБА_4 ;
9) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки ОСОБА_4 та недопущення його неконтрольованого контакту з працівниками поліції, щодо яких він повідомив про застосування насильства.
В судовому засіданні захисник підтримав падану скаргау(клопотання) за викладених в ній обставин. Уточнив в частині часу фактичного затримання підозрюваного, на думку сторони захисту, про що вказано у скарзі (клопотанні), замість з 11:00 год вважати з 15:00 год. Просив його задовольнити. 
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. 
Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги (клопотання). Зазначила підстави затримання та вказала на законність затримання. В підтвердження заперечень надала консультаційний висновок спеціаліста від 07.09.2026 стосовно ОСОБА_4 , згідно якого травм у останнього не виявлено.
Просила суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.
Заслухавши доводи сторони захисту заперечення сторони обвинувачення, дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку. 
Так, положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ст. 5 ч. 4 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання. Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.
Положеннями ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;
4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 208 ч. 4 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Частина 5 ст. 208 КПК України, зазначає, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.
Так, згідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання. Крім того, за приписами ст. 206 КПК України слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.
Відповідно до ст. 211 ч. 1 КПК України вбачається, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.
Згідно ж ст. 211 ч. 2 КПК України, затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу
Так, слідчим суддею встановлено, що Деснянським УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12026100030001874 від 06.09.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.
В межах здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 06.09.2026 о 23:00 год. ОСОБА_4 затримано в порядку передбаченого ст. 208 КПК України.
За наслідками вказаного затримання слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.09.2026.
Згідно наявних матеріалів, наданих пояснень сторонами у судовому засіданні та досліджених письмових документів вбачається, що затримання ОСОБА_4 відбулось у спосіб та в порядку, встановленим чинним кримінально процесуальним законодавством.
А саме, вбачається, що ОСОБА_4 було затримано на підставі ст. 208 ч. 1, п. 2 КПК: уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, зокрема у випадках, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Крім того, у відповідності до ст. 615 ч. 1 п. 6 КПК України, у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.
Вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду скарги.
Водночас положення КПК України містять вимоги не лише щодо порядку затримання певної особи, а й щодо його оформлення.
Так, ст. 209 ч. 5 КПК передбачає, зокрема те, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених ст. 104 КПК, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень ст. 209 КПК; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.
З протоколу затримання ОСОБА_4 вбачається, що у ньому детально відображено підстави затримання, роз`яснено права та обов`язки, передбачені КПК України. 
Крім того, при затриманні не було порушено права на захист, був присутній захисник ОСОБА_3 .
З наведеного слідує, що органом досудового розслідування не були порушені норми статей КПК України, які регулюють порядок затримання особи та його оформлення.
Крім того, будь - яких скарг та заяв від ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_3 на застосування насильства під час затримання або утримання у спеціальній установі, слідчому судді не надходило. Зовнішній вигляд та стан ОСОБА_4 під час судового засідання не вказували на те, що до останнього могло бути застосовано насильство. З повідомленням про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення звернень, також, не було.
Крім того, слід звернути увагу на те, що під час судового засідання слідчий суддя з`ясосував питання щодо наявних видимих тілесних ушкоджень, на що підозрюваний заперечив їх наявність.
Також, у судовому засіданні досліджений консультаційний висновок спеціаліста від 07.09.2026 стосовно ОСОБА_4 , згідно якого травм у останнього не виявлено.
Таким чином, ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 ч. 1 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом, складеним уповноваженою на те особою, з підстав, визначених процесуальним законом, затримання відбулось у спосіб та в порядку, встановленим чинним кримінальним процесуальним законодавством, а тому відсутні підстави вважати, що підозрюваний був незаконно затриманий.
Стороною захисту, під час судового засідання, не було наведено переконливих та достатніх достовірних доказів на обґрунтування незаконності затримання підозрюваного ОСОБА_4 . 
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги (клопотання) захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання, а тому у задоволенні скарги (клопотання) захисника ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 206, 208 КПК України, слідчий суддя, - 

у х в а л и в :

у задоволенні скарги (клопотання) ззахисника ОСОБА_3  в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України,  на незаконне затримання  - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 09.09.2026 о 17:45 год.

Слідчий суддя:   ОСОБА_1