02.09.2026 
Справа №337/4161/26
Провадження № 2/337/3050/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Ширіна С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» про захист прав споживачів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що, він, є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 , видане від 18 травня 2023 року), що підтверджується також Довідкою про безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони № 47 від 29 січня 2024 року та проходжу військову службу за призовом під час мобілізації у Збройних Силах України з 28 лютого 2022 року по теперішній час на підставі Указів Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, що підтверджується доданими документами. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він маю імперативне право на повне звільнення від сплати процентів за користування кредитом, будь-яких комісій, а також штрафних санкцій та пені з початку і до закінчення особливого періоду. Протягом 2025 року, під час проходження мною військової служби, між мною та Відповідачем (ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») дистанційно в електронній формі через Інформаційно-комунікаційну систему (ІКС) було укладено 5 договорів про надання споживчого кредиту, за якими Відповідач всупереч імперативним нормам права здійснював кабальне нарахування відсотків та комісій. На момент подання позову вказані 5 договорів є повністю закритими (припиненими), за ними відсутні діючі графіки платежів, нарахування поточних відсотків чи штрафів. Деталізована хронологічна специфікація безпідставно стягнутих сум за кожним правочином: Епізод 1. Кредитний договір № 2094532 від 06.02.2025 року Термін дії: З 06.02.2025 р. по 21.03.2025 р. Кредит на суму тіла 15 000,00 грн фактично діяв 43 календарні дні. За цей період з військовослужбовця безпідставно стягнуто 4 068,00 грн процентів. Епізод 2. Кредитний договір № 2178417 від 22.03.2025 року Термін дії: З 22.03.2025 р. по 03.04.2025 р. Кредит на суму тіла 20 000,00 грн фактично діяв 12 календарних днів. З військовослужбовця безпідставно стягнуто 6 240,00 грн процентів. Епізод 3. Кредитний договір № 2209690 від 07.04.2025 року Термін дії: З 07.04.2025 р. по 12.05.2025 р. Кредит на суму тіла 32 000,00 грн фактично діяв 35 календарних днів. З військовослужбовця безпідставно стягнуто 16 560,00 грн процентів. Епізод 4. Кредитний договір № 2305867 від 28.05.2025 року Термін дії: З 28.05.2025 р. по 02.06.2025 р. Кредит на суму тіла 32 000,00 грн фактично діяв 5 календарних днів. З військовослужбовця безпідставно стягнуто 5 280,00 грн процентів. 5. Кредитний договір № 2542375 від 14.10.2025 року Термін дії: З 14.10.2025 р. по 24.10.2025 р. Кредит на суму тіла 20 000,00 грн фактично діяв 10 календарних днів. З військовослужбовця безпідставно стягнуто 3 060,00 грн процентів. Усього основної суми безпідставно сплачених відсотків до стягнення за 5 договорами разом: 35 208,00 грн. Починаючи з 21.01.2026 року, я тричі офіційно звертався до Відповідача із заявами (у форматах PAdES/CAdES із використанням Дія.Підпис), завіреними моїм Кваліфікованим електронним підписом (КЕП), щодо звільнення від нарахувань відсотків та проведення перерахунку заборгованості згідно зі спеціальним Законом № 2011-XII. Проте Відповідач листами № 26-399 від 27.01.2026, № 26-492 від 03.02.2026 та № 26-874 від 24.02.2026 протиправно та через очевидне зловживання своїми правами відмовив мені у наданні пільг. Свою відмову Відповідач мотивував внутрішнім «Наказом директора №09-КД від 21.03.2024» та невизнанням юридичної сили мого КЕП, вимагаючи надання документів виключно у паперовому вигляді з нотаріальним завіренням. Правове обґрунтування об`єднання позовних вимог та застосування судової практики: Позивач наголошує, що об`єднання вимог щодо стягнення коштів за 5 закритими договорами повністю відповідає принципам процесуальної економії, вимогам статті 173, 188 Цивільного процесуального кодексу України та офіційній судовій практиці щодо інституту безпідставного збагачення на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. У даному позові предметом розгляду є не правомірність виконання чи обслуговування п`яти окремих діючих кредитних зобов`язань (оскільки всі вони є припиненими, а заборгованість погашена повністю згідно з довідками Відповідача), а стягнення грошових коштів, які Відповідач утримує без належної правової підстави. Згідно з усталеною судовою практикою, якщо грошові кошти (відсотки чи комісії) були стягнуті фінансовою установою всупереч імперативним нормам законодавства (у даному випадку - всупереч частині 15 статті 14 Закону України про соціальний і правовий захист військовослужбовців), такі кошти набуваються кредитором без достатньої правової підстави. Тому єдиним правильним способом захисту прав споживача є їх повернення на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. Оскільки всі 5 закритих договорів були укладені з одним і тим самим Відповідачем, у межах однієї фінансової платформи, у той самий часовий період та стосуються тотожного безпідставного стягнення відсотків з одного й того самого військовослужбовця під час дії воєнного стану, вони пов`язані між собою єдиним матеріально-правовим змістом та спільними доказами. Розділення цих вимог на 5 окремих позовних заяв суперечитиме принципам процесуальної економії, призведе до штучного та невиправданого розмноження ідентичних судових процесів, збільшення завантаженості суду та створення штучних перешкод для захисту прав Позивача, який виконує бойові завдання на передовій. Усі вказані 5 договорів об`єднує цинічна та протиправна схема штучного нарахування кабальних відсотків, закладена Відповідачем у Графіки платежів. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» маніпулятивно нараховувало приховані надвисокі відсотки (у деяких епізодах до 13 574,76% річних) виключно за «перший день користування» 5 кредитом, намагаючись у першу ж добу стягнути з Позивача максимальний кабальний надприбуток. Загальний обсяг безпідставно стягнутих з мене відсотків та прихованих комісій за цими 5 припиненими правочинами склав 35 208,00 грн. Вказані кошти відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України є безпідставно одержаними Відповідачем та підлягають стягненню на його користь, оскільки дію пільг для військовослужбовців за ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII не може бути скасовано чи обмежено жодним внутрішнім Наказом директора МФО. Керуючись ст. 625 та ст. 536 ЦК України, на суму незаконно утриманих коштів за 149 днів прострочення (з моменту першої офіційної відмови від 27.01.2026 року) нараховано: 3% річних у розмірі 431,17 грн, інфляційні втрати у розмірі 867,11 грн, проценти за користування чужими грошима за ставкою НБУ в сумі 1 867,88 грн. Загальна сума майнових та фінансових вимог (Ціна позову) становить 38 374,16 грн. Оскільки Відповідач в особі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» категорично відмовився врегулювати даний цивільно-правовий спір добровільно та проігнорував мої офіційні претензії з КЕП, на підставі частини 4 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» я заявляю законну вимогу про стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 50 відсотків від суми, яка буде присуджена судом на мою користь за цим позовом (що за актуальним розрахунком станом на сьогодні складає 19 187,08 грн, виходячи з розрахунку: 50% від суми майнових вимог 38 374,16 грн). Вказане фінансове стягнення є імперативною мірою відповідальності кредитора за свідоме нехтування правами споживача та військовослужбовця в особливий період. Через зумисний технічний саботаж мого КЕП з боку Відповідача, висунення завідомо неможливих вимог особистої явки або нотаріального завірення копій до бійця, який виконує бойові завдання на лінії зіткнення, мені було завдано глибоких моральних страждань. На підставі ст. 23 ЦК України моральна шкода оцінюється у сумі 20 000,00 грн та заявляється у складі позовних вимог понад суму фінансових санкцій.Ним вжито всіх можливих заходів для досудового врегулювання спору: 1. Звернення до Відповідача: 21.01.2026, 28.01.2026 та 03.02.2026 я офіційно звертався до ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» із заявами та претензіями в електронній формі з КЕП. Відповідач листами № 26-399 та № 26-492 у наданні пільг відмовив, а останню претензію від 03.02.2026 проігнорував, надавши шаблонну відписку. 2. Звернення до Регулятора: Мною подано серію скарг та доповнень до Національного банку України. НБУ у своїх відповідях від травня 2026 року (справи № К-258432/16/175791 та № К-258432/15/166231) підтвердив факт нарахувань, констатував порушення закону з боку Відповідача незалежно від обставин, проте зазначив про наявність цивільно-правового спору і рекомендував звернутися до суду. 3. Звернення до Мінцифри: Міністерство цифрової трансформації України у листі від 27.04.2026 за підписом заступника Міністра Зоряни СТЕЦЮК повністю підтвердило юридичну силу мого КЕП та направило матеріали перевірки до НБУ. 4. Звернення до Уповноваженого ВРУ з прав людини: 16.03.2026 я звернувся зі скаргою до Омбудсмена України. Секретаріат Уповноваженого у листі № 632.13/26/ЗІ підтвердив реєстрацію провадження за № К-18403.3/26 та офіційно направив матеріали до НБУ для здійснення парламентського контролю за додержанням моїх соціальних гарантій. Таким чином, досудовий порядок врегулювання спору вичерпано, а наявність конфлікту інтересів підтверджена офіційними листами державних органів. ІІ. Обґрунтування позовних вимог 1. Ігнорування статусу військовослужбовця: Кредитор офіційно визнав отримання моїх документів: «ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було взято до уваги вказану Вами інформацію про належність до захищеної категорії» (лист № 26-492), але відмовився припинити нарахування процентів, вимагаючи паперові копії. Це грубо порушує ст. 14 Закону № 2011-XII та ст. 8 Закону «Про електронні документи», згідно з якою документ із КЕП є оригіналом. Внутрішні накази директора фінансової установи не можуть обмежувати права військовослужбовців, встановлені державою. 2. Абсурдність та подвійні стандарти Відповідача при роботі з КЕП: Звертаю особливу увагу суду на вершину цинізму та умисний характер порушень з боку Відповідача. Усі 5 (п`ять) кредитних договорів (№ 2094532, № 2178417, № 2209690, № 2305867, № 2542375) протягом 2025 року були оформлені дистанційно на сайті Відповідача. Кожен із цих договорів я підписував виключно за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладання угод в ІКС Відповідача. Перед укладанням кожного правочину Відповідач безперешкодно проводив мою електронну ідентифікацію через Систему BankID НБУ та отримував мої персональні дані відповідно до типових умов договорів. На етапі укладання угод та видачі коштів Відповідач повністю визнавав мій електронний підпис, легітимність електронної форми взаємодії та правову силу документів в електронному вигляді, безперешкодно перераховуючи кредитні кошти у безготівковій формі на мій рахунок. Більше того, відповідно до типових умов зазначених договорів (зокрема, розділу 9), Відповідач сам прямо закріпив право Споживача надсилати запити та заяви, «підписані кваліфікованим електронним підписом Споживача на електронну адресу Товариства», а також визначив, що оригінальні примірники угод створюються шляхом накладення КЕП уповноважених працівників Товариства. Проте, як тільки я звернувся з цим же державним цифровим стандартом (КЕП / Дія.Підпис) для реалізації своїх законних соціальних гарантій та звільнення від відсотків як військовослужбовця, Відповідач різко «змінив позицію». У своїх офіційних листах-відмовах № 26-399 від 27.01.2026, № 26-492 від 03.02.2026 та № 26- 874 від 24.02.2026 компанія почала абсурдно стверджувати, що мій КЕП «не є належним способом засвідчення» та що компанія «не має технічної можливості перевірити його достовірність». Така кричуща поведінка Відповідача свідчить про свідоме, маніпулятивне використання електронного документообігу виключно на власну користь, що є прямим та грубим порушенням принципу добросовісності (ст. 3 ЦК України) та дискримінацією військовослужбовця за формою подання документів. Кредитор прямо зазначає, що керується власним внутрішнім «Наказом директора №09-КД від 21.03.2024 року», а не Законами України. Це є проявом відкритого правового нігілізму, адже локальні акти приватного товариства не можуть стояти вище за норми права держави. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», мій КЕП має повну презумпцію відповідності власноручному підпису. Стаття 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» прямо забороняє заперечувати юридичну силу документа виключно через його електронну форму. Листом Мінцифри від 27.04.2026 року за підписом заступника Міністра Зоряни СТЕЦЮК (додано до матеріалів справи) підтверджено, що державний сервіс czo.gov.ua є офіційним інструментом для миттєвої перевірки мого підпису, яким Відповідач умисно та протиправно знехтував, вимагаючи від бійця з передової нотаріально завірених паперових копій. 3. Незаконні вимоги та надмірний формалізм: Відповідач вимагає нотаріальні копії або КЕП посадової особи в/ч. У відповіді на мою заяву Відповідач змішує поняття «авторства документа» та «засвідчення копії». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», візуальне відображення паперового документа в електронному вигляді (скан-копія), засвідчене КЕП особи, що його надає, є електронною копією документа. Я не претендую на авторство документа, а засвідчую вірність копії з оригіналу, який перебуває у мене на руках. Чинне законодавство України не забороняє фізичній особі засвідчувати копії власних документів своїм КЕП для подання їх до фінансових установ. Щодо надання документа, підписаного КЕП уповноваженої особи військової частини, є надмірною та такою, що не ґрунтується на законі, оскільки довідки та витяг із наказу видані у паперовій формі згідно з вимогами діловодства ЗСУ (з «мокрою» печаткою). Умова щодо її «цифровізації» саме органом видачі не передбачена жодним нормативним актом щодо пільг військовослужбовців. Вимога надати паперові документи від військовослужбовця з району бойових дій є формою дискримінації та створення штучних перешкод. Закон № 2011-XII є спеціальним і не передбачає права фінустанови встановлювати додаткові обмеження. 4. Умисне висунення завідомо неможливих вимог представництва в контексті статусу Позивача (п. 8.6 договорів): Положеннями пункту 8.6 договорів Відповідач імперативно вимагає від будь-якого «Споживача», що у разі залучення представника (в тому числі адвоката) для врегулювання спорів, такий Споживач разом із представником зобов`язані «особисто з`явилися за адресою місцезнаходження Товариства» (у м. Київ) для пред`явлення оригіналів документів, або надати паперові нотаріально завірені копії. Знаючи з моїх офіційних заяв та доданих довідкових документів військової частини, що я є чинним військовослужбовцем, безпосередньо перебуваю на передовій у зоні бойових дій та виконую завдання із захисту Батьківщини, Відповідач цинічно проігнорував ці факти та продовжив вимагати суворого дотримання вказаного пункту 8.6 договорів. Застосування цих логістично неможливих до виконання шаблонів договору приватного товариства до бійця на фронті є умисним блокуванням мого конституційного права на правову допомогу (ст. 59 Конституції України), грубим зловживанням правом та дискримінацією захисників України за ознакою їхньої професійної діяльності. 5. Зловживання та порушення граничної денної ставки 1% (Закон № 3498-IX): Усі 5 (п`ять) кредитних договорів (№ 2094532, № 2178417, № 2209690, № 2305867, № 2542375) були укладені Відповідачем протягом 2025 року, тобто в період повної чинності Закону України № 3498-IX, який імперативно обмежує граничну денну відсоткову ставку за споживчими кредитами. Попри це, Відповідач системно впроваджував у свої договори протиправну приховану схему - нарахування «підвищеної відсоткової ставки за один перший день користування кредитом». Яскравим прикладом є Епізод 4 (Договір № 2305867), де Відповідач нарахував 7 584,00 грн відсотків за перші дні, з яких 4 800,00 грн було стягнуто у першу ж добу користування, що в десятки разів перевищує будь-які законні ліміти. Аналогічні маніпуляції з нарахуванням надприбутків у першу добу зафіксовані в Епізоді 2 (нараховано 10 830,00 грн відсотків за одну добу) та Епізоді 3 (нараховано 14 544,00 грн відсотків через приховану ставку 15% за перший день). Для маніпулятивного обходу законодавчих лімітів у текстах угод Відповідач штучно «розмазував» суму відсотків по всьому строку кредиту на 360 днів, формально вказуючи в документах «середню» денну ставку в межах 0,971% чи 0,732%. База для розрахунку процентів фіксувала колосальні нарахування в момент надання коштів у першу добу, що доводить умисний обхід імперативних норм права. При цьому встановлена Відповідачем «пільгова» ставка у Паспортах кредитів фактично становила сотні відсотків річних, а реальна річна відсоткова ставка за кредитними продуктами Відповідача (зокрема, продукту «Зручний») складала астрономічні 13 574,76% річних, що є абсолютною фінансовою кабалою. Хронологічний аналіз метаданих, зафіксованих у самих договорах та паспортах кредитів, доводить, що між підписанням Паспорта кредиту та підписанням самого Договору в кожному епізоді минали лічені секунди. Позивач наголошує, що такий аномально короткий проміжок часу зумовлений специфікою влаштування інтерфейсу електронного сайту (ІКС) Відповідача. Він побудований за принципом безперервного автоматичного перенаправлення («конвеєра») і технічно налаштований так, щоб споживач у стані фінансової скрути механічно підтверджував вікна, не маючи фізичної можливості прочитати, проаналізувати та усвідомити приховані умови та божевільну ставку у 13 тисяч відсотків річних. Надання переддоговірної інформації Відповідачем було виключно формальним, що свідчить про умисне введення споживача в оману та недобросовісну ринкову практику (ст. 3, 230 ЦК України). Нарахування та Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.06.2026 9 утримання будь-яких відсотків за цими схемами є повністю протиправним на підставі ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII, що додатково підтверджено офіційними листами Національного банку України від травня 2026 року у справах № К-258432/15/166231 та № 14-0006/43668, які додані до матеріалів справи. 6. Прихований терор, збір конфіденційних даних та загроза близьким родичам Позивача (Розділи 4, 5, 6, 8, 9, 10 договорів): Положеннями пунктів 4.1.5, 4.1.7, 5.7, 8.7, 8.8, 9.7, 9.8 та Розділу 10 договорів Відповідач зафіксував контактні дані матері Позивача - ОСОБА_2 (тел. НОМЕР_2 ), прописав право розголошувати суму боргу близьким родичам, дзвонити третім особам без їхньої згоди, купувати конфіденційну інформацію про Позивача від мобільних операторів та інтернет-провайдерів (про телекомунікаційну поведінку) та сторонніх банків (про транзакційну поведінку). Збір такої інформації щодо військовослужбовця, який перебуває на передовій, та погрози нарахування кабальних штрафів (3200 грн на 4-й день та 640 грн щодня за п. 6.4, 6.4.1, 6.4.2 договорів) створюють умови фінансового терору та зневаги до захисників України, що повністю обґрунтовує вимогу про моральну шкоду. 7. Очевидна дискримінація та ринкова практика: Мій власний досвід як клієнта, дає розуміння процедури і як працює закон "в руках" порядних установ. Звертаю увагу суду, що мої електронні документи з КЕП від 21.01.2026 року без жодних паперових копій чи додаткових вимог прийняли 44 інші провідні фінансові та державні установи України (включаючи Електронний суд, Державну податкову службу, Міністерство цифрової трансформації України, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Національний банк України, АТ КБ «ПриватБанк», АТ «ПУМБ», АТ «АКЦЕНТ-БАНК», АТ «ІДЕЯ БАНК», а також прямі конкуренти Відповідача - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА», ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» та інші). Відмова ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» визнавати державні стандарти цифровізації є винятковою дискримінацією мене як військовослужбовця, який перебуває на фронті. 8. Маніпуляція статусом та іноземним капіталом: Посилання на «100% іноземний капітал» не звільняє ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» від обов`язку дотримуватися імперативних норм українського законодавства щодо захисту споживачів. 9. Приховування інформації та відмова у розгляді аргументів: Кредитор не надав жодного вхідного номера на мої заяви, повністю проігнорував розгорнуту претензію від 03.02.2026 та надав шаблонну копію відписки. 10. Суспільний інтерес та мета позову: Окремо наголошую суду, що практика маніпулятивного нарахування завідомо незаконних відсотків під виглядом «особливих умов першого дня» або ухилення від КЕП через внутрішні накази фінансової компанії фактично нівелює дію імперативних норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.06.2026 10 членів їх сімей». Держава, встановлюючи ці пільги, мала на меті захистити фінансове становище захисників України, тоді як дії Відповідача спрямовані на обхід закону шляхом зміни назви та формату платежу. Норми цього Закону є імперативними та мають вищу юридичну силу за будь-який підписаний кредитний договір. Крім того, системне нехтування Відповідачем державними стандартами електронного документообігу, протиправне невизнання Кваліфікованого електронного підпису (КЕП) Позивача та умисне перевищення граничного ліміту денної процентної ставки у 15 разів свідчить про грубе, систематичне порушення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, затверджених Постановою Правління НБУ. Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», дотримання законів про електронну ідентифікацію, правил ринкової поведінки та захист прав споживачів є невід`ємною базовою умовою збереження фінансової ліцензії. Дії Відповідача щодо штучного обмеження використання КЕП з метою безпідставного збагачення за рахунок захисників України виходять за межі правового поля та мають бути оцінені судом у сукупності з вимогами щодо відповідності ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» умовам отриманої ліцензії від Національного банку України. Даний позов має на меті не лише відновлення моїх порушених прав, а й встановлення справедливого судового прецеденту. Я переконаний, що рішення у цій справі має стати сигналом для всього сектору мікрокредитування про неприпустимість саботажу цифрових стандартів держави у відносинах із військовослужбовцями. Це рішення має позитивно вплинути на ставлення фінансових установ до всіх захисників України в майбутньому, утверджуючи верховенство права та реальну вдячність держави своїм воїнам. ІІІ. Обґрунтування звільнення від судового збору Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій. ІV. Зміст позовних вимог Враховуючи вищевикладене, враховуючи актуальну правову позицію Верховного Суду щодо захисту прав військовослужбовців та прирівняння прихованих нарахувань і понадлімітних відсоткових ставок МФО за «перший день користування» до незаконного обходу імперативних норм права, керуючись ст. 15, 16, 23, 536, 625, 1212 ЦК України, ст. 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1, 4, 10 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 14 Закону України № 2011- XII, ст. 175, 177 ЦПК України, просить суд: 1. Врахувати актуальну правову позицію Верховного Суду щодо захисту прав військовослужбовців та прирівняння прихованих нарахувань і понадлімітних відсоткових ставок МФО за «перший день користування» до незаконного обходу імперативних норм права. 2. Визнати недійсними пункти кредитних договорів № 2094532, № 2178417, № 2209690, № 2305867, № 2542375, а саме: п. 1.5.1 щодо встановлення підвищеної процентної ставки в день за перший день користування кредитом та п. 1.5.2 щодо встановлення стандартної ставки в день, оскільки вони Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.06.2026 11 суперечать ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів», обмеженням граничної денної ставки Закону № 3498-IX та ст. 14 Закону № 2011-XII, враховуючи, що норми цього Закону є імперативними та мають вищу юридичну силу за будь-який підписаний кредитний договір. 3. Визнати недійсними та такими, що порушують конституційне право на правову допомогу та захист персональних даних, пункти 8.6 та 8.7 Кредитних договорів № 2094532, № 2178417, № 2209690, № 2305867, № 2542375 в частині обмеження прав на дистанційне представництво за допомогою КЕП, вимог особистої явки бійця з передової або нотаріального завірення паперових копій, та надання права Відповідачу здійснювати взаємодію з близькими особами й третіми особами без їхньої прямої згоди. 4. Звернути увагу Національного банку України (як регулятора) на зафіксовані в ході судового розгляду факти маніпулятивного розрахунку денної процентної ставки у п. 1.7.1 вказаних договорів та систематичного порушення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» ліцензійних умов та граничних процентних ставок споживчого кредитування, встановлених Законом України № 3498-IX, для вжиття відповідних заходів регуляторного впливу. 5. Визнати протиправними дії ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» щодо відмови у наданні мені пільг та відмови у прийнятті електронних документів за договорами № 2094532, № 2178417, № 2209690, № 2305867, № 2542375, завірених Кваліфікованим електронним підписом (КЕП), попри використання аналогічного КЕП при безперешкодному укладанні даних договорів. 6. Стягнути з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (ЄДРПОУ 42350798) на користь ОСОБА_1 основну суму безпідставно одержаних коштів (сплачених відсотків та прихованих комісій) за 5 закритими договорами у розмірі 35 208,00 грн (на підставі ст. 1212 ЦКУ). 7. Стягнути з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 867,11 грн, 3% річних у розмірі 431,17 грн та проценти за користування чужими грошима за ставкою НБУ в сумі 1 867,88 грн за весь час неправомірного утримування коштів за вказаними п`ятьма договорами (за 149 днів прострочення). 8. Стягнути з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн за системний фінансовий терор, умисне створення логістичних перешкод для представництва бійця на передовій, загрозу розголошення даних близьким родичам та демонстративне ігнорування соціальних гарантій військовослужбовців в особливий період (на підставі ст. 23 ЦК України). 9. На підставі частини 4 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на користь Позивача штраф у розмірі 50% від суми, присудженої судом на його користь за цим позовом. 10. Стягнуті кошти перерахувати на мій рахунок у АТ КБ «ПриватБанк»: IBAN НОМЕР_3 . 
Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.09.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
20.07.2026 від представника відповідача на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно представник відповідача просить у задоволенні позивних вимог відмовити мотивуючи тим, що ОСОБА_1 дійсно було укладено наступні договори (далі всі разом іменовані як Договори): 1. 06.02.2025 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2094532 на суму у розмірі 15 000 грн. 00 коп. Вважаємо за необхідне зазначити, що станом на 21.03.2025 р. заборгованість за Договором про наданна споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2094532 від 06.02.2025 р. погашена в повному обсязі та Договір про надання споживчого кредиту закритий. 2. 22.03.2025 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2178417 на суму у розмірі 20 000 грн. 00 коп. Вважаємо за необхідне зазначити, що станом на 03.04.2025 р. заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2178417 від 22.03.2025 р. погашена в повному обсязі та Договір про надання споживчого кредиту закритий. 3. 07.04.2025 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2209690 на суму у розмірі 32 000 грн. 00 коп. Вважаємо за необхідне зазначити, що станом на 12.05.2025 р. заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2209690 від 07.04.2025 р. погашена в повному обсязі та Договір про надання споживчого кредиту закритий. 4. 28.05.2025 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2305867 на суму у розмірі 32 000 грн. 00 коп. Вважаємо за необхідне зазначити, що станом на 02.06.2025 р. заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2305867 від 28.05.2025 р. погашена в повному обсязі та Договір про надання споживчого кредиту закритий. 5. 14.10.2025 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2542375 на суму у розмірі 20 000 грн. 00 коп. Вважаємо за необхідне зазначити, що станом на 24.10.2025 р. заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2542375 від 14.10.2025 р. погашена в повному обсязі та Договір про надання споживчого кредиту закритий. 6. 13.11.2025 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2589183. Товариством виконано свої зобов`язання за вищевказаним Договором та надано грошові кошти в розмірі 32 000 грн. 00 коп. (тридцять дві тисячі гривень 00 копійок) на умовах строковості, зворотності, платності. Позичальник, в сзою чергу, зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування Кредитом. Станом на дату відповіді зазначаємо, що Позичальником не було допущено прострочення виконання зобов`язання за вищезазначеним Договором. 1. Щодо визнання Договорів недійсними. Звертаємо увагу Суду, що Позивачем не надано жодного доказу щодо підтвердження своїх позовних вимог, які б могли вказувати на недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Крім того, варто зазначити, що як фінансова установа ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язана подавати (станом на дату укладення Договорів) всі типові форми договорів надання фінансових послуг до Національного банку України. Національним банком України, стосовно типової форми договору, згідно якої укладено Договори, чи будь-яких інших типових форм договорів, за весь час діяльності Товариства, зауважень не надавалося, що свідчить про відповідність вимогам чинного законодавства України та правомірність її використання. Принагідно зазначаємо, що Товариство здійснює свою діяльність виключно у рамках чинного законодавства. Усе вищезазначене свідчить, що умови Договорів є такими, що відповідають чинному законодавству України, наведені в договорі чітко, зрозумілс, та унеможливлюють неоднозначне їх трактування, а на момент укладення Договору ОСОБА_1 був ознайомлений та погодився з усіма умовами Договорів, що і підтверджується їх належним виконанням Позичальником та внесенням оплат за Договорами. 2. Щодо застосування пільги, передбаченої п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, згідно внесених змін передбачених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357-ІХ від 30.03.2021 р.; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2459-ІХ від 27.07.2022, в редакції Законів № 3621-IX від 21.03.2024, № 3633-IX від 11.04.2024, частина п`ятнадцята статті 14 із змінами, внесеними згідно із Законом № 4213-ІХ від 14.01.2025, на момент укладання останнього кредитного договору) (далі - Закон) норма законодавства встановлює, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь У захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів.Звертаємо увагу Суду, що Позивачем було надано лише фотографії та сканкопії документів, на які було накладено електронний підпис Позивача, що, відповідно, підтверджує ОСОБА_1 у позовній заяві поданій до Суду. Додатково інформуємо, що з метою забезпечення належного виконання вимог законодавства, мінімізації ризиків шахрайства та коректної ідентифікації документів, що підтверджують право клієнтів Товариства на отримання пільг, Товариство приймає оригінали документів або їх належним чином завірені копії. Фотографії документів, надіслані через месенджери, на електронну пошту без використання офіційних систем електронної ідентифікації, не дозволяють у повному обсязі перевірити автентичність документа, відсутність ознак редагування або підробки, а також актуальність документа та належність документа клієнтові, який звертається за застосуванням пільги. Чинним законодавством не передбачено жодного механізму перевірки автентичності документу надісланого у форматі фотографії. Водночас, Товариству не надано жодних повноважень чи доступу до будь-яких державних реєстрів для перевірки належності документів, що підтверджують проходження військової служби Позизачем.Вважаємо за необхідне зазначити, що Товариство не відмовило ОСОБА_1 в застосуванні пільги на його звернення, а надало відповіді щодо надання належним чином завірених документів про проходження Позивачем військової служби в період дії Договорів. Після отримання належним чином завірених документів у Товариства буде правова підстава застосування пільги та повернення сплачених відсотків за Договорами Позичальника. Додатково зазначаємо, що Товариство проінформувало ОСОБА_1 щодо можливості надати на електронну пошту Товариства відповідні документи для застосування пільги, завірені ЕЦП уповноваженої особи органу, що видав документ, як альтернативний спосіб надання документів для застосування пільги, з огляду на ймовірність перебування Позивача у зоні ведення бойових дій. Звертаємо увагу Суду, що повернення коштів Позивачу у зв`язку із застосуванням передбачених законодавством України пільг для військовослужбовців за кредитним договором є окремою фінансовою операцією, що полягає у здійсненні Товариством перерахування грошових коштів на користь Позичальника з метою виконання вимог законодавства та приведення взаємних розрахунків сторін у відповідність до встановлених пільг. Вказана фінансова операція повинна мати документальне підтвердження правомірності. Більше того, у разі запиту контролюючих органів чи проведення відповідної перевірки здійснення такої фінансової операції цими ж органами та/або іншими суб`єктами, наділеними такими повноваженнями, Товариство не зможе надати фотографії для підтвердження правомірності застосування пільги та проведення фінансової операції з повернення коштів. Підсумовуючи вищесказане, звертаємо увагу, що твердження, наведені Позивачем щодо будь-яких спроб затягування застосування пільги або невиконання Товариством вимог чинного законодавства не відповідають дійсності. Більше того інформуємо, що застосування пільги поширюється виключно на чинних військовослужбовців, а документи, надалі ОСОБА_1 , з огляду на відсутність належного їх завірення нотар усом чи уповноваженою особою військової частини, не може однозначно підтверджувати їх актуальність на дату подання та, відповідно, підтвердження статусу військовослужбовця.Знову ж таки інформуємо, що Позивачем не було жодних доказів порушення Товариством норм чинного законодавства щодо обробки персональних даних. 4. Щодо нарахувань за Договорами. Повідомляємо, що відповідно до умов Договорів, а саме пунктів 1.5.1., 1.5.2., 1.5.3., 1.5.4. визначено розмір процентної ставки, згідно якої і здійснювалося нарахування плати за користування за Договорами. Враховуючи вищевикладене, нарахування процентів за Договорами здійснюється на підставі умов Договорів з урахуванням вимог чинного законодавства України. Звертаємо увагу, що у п. 1.7. та у п. 1.7.2. Договорів визначені стандартна та акційна процентні ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування». Інформуємо, що відповідно до п. 1.4. Договорів строк кредиту 360 дні (в)(день) Тому, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», не перевищує 1 %. Зазначаємо, що інформація щодо річної процентної ставки зазначена у п. 1.9. Договорів. 5. Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Також, згідно з ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Звертаємо увагу Суду, що у Постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 зазначено наступне. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність повед нки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; зина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка за дала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Однак, звертаємо увагу Суду, що Позивачкою не було додано жодного документу до позову, що свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку та, у свою чергу, доведення Позивачем факту заподіяння моральної шкоди. Принагідно інформуємо, що у Постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 вказано про те, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якшо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. На нашу думку, розмір моральної шкоди, визначений Позивачем, у розмірі 20 000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч гривень 00 копійок) є повністю необгрунтованим. Більше того, незрозумілим є порядок обчислення такої суми та відсутність будь-яких доказів на підтвердження слів Позивачем. Повторно інформуємо, що при наданні Позивачем належним чином завірених копій документів та/або їх оригіналів або, принаймні, частини з запитуваних Товариством документів у належному форматі, то, у такому разі, до Договорів буде застосовано пільгу передбачену п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».Просить у задоволенні позову відмовити.
22.07.2026 від позивача на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яка мотивована тим, що Позивач вважає заперечення Відповідача повністю необґрунтованими, заснованими на зумисному викривленні норм матеріального права та спрямованими на введення суду в оману. 1. Процесуальне визнання Відповідачем укладення та повного закриття 5 договорів: У тексті відзиву (Розділ 1) Відповідач офіційно та письмово визнав факти укладення, точні суми, хронологічні рамки дії та повне закриття Позивачем усіх 5 (п`яти) кредитних договорів, які є предметом оскарження у даній справі (а саме: № 2094532, № 2178417, № 2209690, № 2305867, № 2542375). Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, факт безпідставного стягнення та накопичення Відповідачем грошових коштів Позивача у загальному розмірі 35 208,00 грн під час дії воєнного стану є офіційно зафіксованим і доведеним матеріалами справи. 2. Щодо зумисного технічного саботажу та протиправного невизнання КЕП військовослужбовця: Відповідач у відзиві стверджує, що скан-копії паперових довідок військової частини, завірені Кваліфікованим електронним підписом (КЕП / Дія.Підпис) Позивача, «не мають юридичної сили оригіналу», і вимагає надання документів виключно у паперовому вигляді з нотаріальним посвідченням або з цифровим підписом командира частини. Вказане твердження є відкритим проявом правового нігілізму та маніпуляцією. Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», кваліфікований електронний підпис має повну презумпцію відповідності власноручному підпису. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», візуальне відображення паперового документа в електронному вигляді (скан-копія), засвідчене КЕП особи, яка його надсилає, є офіційним електронним примірником Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.07.2026 3 (копією) документа. Позивач, перебуваючи на передовій у зоні бойових дій, реалізував своє законне право на цифрову взаємодію з фінансовою установою. Вимоги Відповідача щодо залучення цивільного нотаріуса в район ведення бойових дій або вимова накладення цифрових підписів посадовими особами ЗСУ на паперові бланки діловодства є надмірним, незаконним формалізмом та умисним створенням штучних перешкод для реалізації бійцем імперативних пільг, встановлених частиною 15 статті 14 Закону № 2011-XII. Міністерство цифрової трансформації України у листі від 27.04.2026 року за підписом заступника Міністра Зоряни СТЕЦЮК повністю підтвердило легітимність КЕП Позивача, яким Відповідач свідомо знехтував. Позивач наголошує, що аналогічні пакети документів про проходження військової служби, сформовані у формі електронних документів та завірені КЕП (Дія.Підпис) Позивача, були беззаперечно прийняті, верифіковані та виконані десятками інших провідних банківських та мікрофінансових установ України із негайним застосуванням військових пільг. Вказана стала практика ринку фінансових послуг підтверджує, що чинне законодавство України надає всі необхідні технічні та правові механізми для дистанційного захисту прав військовослужбовців, проте ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» штучно створює протиправні внутрішні перешкоди для умисного ухилення від виконання імперативних норм права. 3. Щодо спроби виправдати незаконний збір персональних даних фінмоніторингом: Намагаючись обґрунтувати прихований фінансовий терор, Відповідач посилається на Закон України про фінансовий моніторинг, стверджуючи, що збір та обробка даних є його обов`язком. Позивач наголошує, що норми законодавства про фінансовий моніторинг зобов`язують установу зберігати анкети самого клієнта, але не дають жодного права вносити в базу телефонні контакти третіх осіб - матері Позивача ОСОБА_2 (тел. НОМЕР_2 ), здійснювати їй щоденні дзвінки з розголошенням суми боргу без її згоди, а також купувати у мобільних операторів конфіденційну інформацію про телекомунікаційну та транзакційну поведінку військовослужбовця. Дії Відповідача прямо порушують статтю 32 Конституції України та статтю 11 Закону України «Про захист персональних даних», а посилання на фінмоніторинг є цинічною спробою уникнути цивільної відповідальності. 4. Щодо безпідставного збагачення Відповідача (стаття 1212 ЦКУ): Заперечуючи проти вимоги про недійсність умов договорів, Відповідач посилається на презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦКУ) та факт того, що Позивач самостійно вносив оплату. Позивач зазначає, що сплата коштів проводилася ним ручними платежами внаслідок введення його в оману Відповідачем щодо реальної вартості кредиту, під впливом жорсткого психологічного пресингу автоматизованої системи нарахувань та через обґрунтоване побоювання негативних наслідків для ділової репутації родини (блокування Бюро кредитних історій та дзвінки близьким особам). Нарахування та стягнення відсотків з діючого військовослужбовця прямо заборонено імперативною нормою закону, а отже, всі отримані Відповідачем 35 208,00 грн (що є основою ціни позову в розмірі 38 374,16 грн разом із нарахованими інфляційними та 3% річних) є безпідставно набутим майном, яке підлягає поверненню Позивачу у повному обсязі на підставі статті 1212 Цивільного Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.07.2026 4 кодексу України. Окремо Позивач звертає увагу суду на цинічну фінансову маніпуляцію Відповідача, викладену в Розділі 4 відзиву, де він стверджує, що денна процентна ставка за договорами нібито не перевищує 1%. Відповідач навмисно намагається приховати факти грубого порушення Закону України № 3498-IX, здійснюючи штучний «середній» розрахунок вартості кредиту на 360 днів вперед. Проте, відповідно до пунктів 1.5.1 оскаржуваних договорів, Відповідач у перший же день користування мікропозиками миттєво стягував з Позивача підвищену процентну ставку у розмірі 15% від тіла кредиту за одну першу добу. Імперативні норми чинного законодавства забороняють перевищення ліміту в 1% за кожен конкретний день користування кредитом, а не в середньому за рік, що повністю доводить протиправність та маніпулятивність фінансових нарахувань ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за всіма 5 кредитними договорами. 5. Повне нехтування Відповідачем суттю спору, процесуальний підлог та абсолютна беззмістовність матеріалів відзиву: Аналіз змісту наданого відзиву та доданого до нього Опису вкладення Укрпошти від 18.07.2026 р. остаточно доводить суду конвеєрний, халатний та абсолютно зневажливий характер діяльності ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Надіслані Відповідачем матеріали є хаотичним набором документів, скопійованих з інших судових процесів, що підтверджується такими беззаперечними та зафіксованими фактами: 1. Заперечуючи проти моральної шкоди (Розділ 5 відзиву), юристи МФО називають Позивача-чоловіка (діючого бійця ЗСУ) в жіночому роді: «...звертаємо увагу Суду, що Позивачкою не було додано жодного документу...». 2. У розділі «ПРОСИМО СУД» у пункті 1 Директор ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» Микола Рохманійко офіційно просить суд: «Прийняти наданий ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відзив на позовну заяву у справі № 550/111/26», що є абсолютно сторонньою справою в іншій області (Диканський районний суд Полтавської області). 3. У доданому офіційному Описі вкладення до поштового відправлення під пунктом 1 Відповідач прямо вказує, що направляє відзив на позов про: «визнання договору факторингу договором цесії; визнання договору факторингу нікчемним», що взагалі не є предметом розгляду у даній справі № 337/4161/26, де жодних договорів факторингу Позивачем не оскаржується. 4. На довершення процесуального абсурду, Відповідач у фінальному підсумку Опису вкладення офіційно зазначає: «Загальна сума аркушів 111 (сто одинадцять гривень 00 копійок)», повністю плутаючи кількість паперових аркушів із грошовими одиницями. Позивач наголошує, що найбільшу моральну шкоду Відповідач наніс саме тим, що через свій правовий нігілізм, зневагу до закону та умисне створення штучних перешкод для реалізації мого законного права на військову пільгу, він змусив мене - діючого військовослужбовця ЗСУ - витрачати свій обмежений і дорогоцінний час на тривалі судові спори та розбори паперового спаму. Замість психологічного та фізичного відпочинку, відновлення сил та зв`язку з родиною після виснажливого виконання бойових завдань із захисту Батьківщини, я вимушений виборювати через Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.07.2026 5 суд те, що держава гарантувала мені автоматично. У той час, коли інші сумлінні фінансові установи України беззаперечно виконують вимоги закону та поважають статус захисників, Відповідач - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», будучи компанією зі 100% іноземним капіталом, демонструє відверту зневагу до соціальних гарантій українських військовослужбовців. Надіслання чинному військовому на передову 224 сторінки пустого паперового спаму з вимогами про факторинг та сторонніми номерами справ є відкритим проявом неповаги до суду та захисників України. Така демонстративна байдужість фінансової установи повністю обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди та підлягає задоволенню у повному обсязі. Просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, що не заперечується відповідачем та встановлено з наданих кредитних договорів: № 2094532 від 06.02.2025 року, термін дії: З 06.02.2025 р. по 21.03.2025 р., кредит на суму тіла 15 000,00 грн; № 2178417 від 22.03.2025 року, термін дії: З 22.03.2025 р. по 03.04.2025 р. ,кредит на суму тіла 20 000,00 грн; договір № 2209690 від 07.04.2025 року, термін дії: З 07.04.2025 р. по 12.05.2025 р., кредит на суму тіла 32 000,00 грн ; договір № 2305867 від 28.05.2025 року, термін дії: З 28.05.2025 р. по 02.06.2025 р. ,кредит на суму тіла 32 000,00 грн., договір № 2542375 від 14.10.2025 року ,термін дії: З 14.10.2025 р. по 24.10.2025 р. ,кредит на суму тіла 20 000,00 грн укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Слон Кредит».
Крім того, сторони узгодили в письмовій формі таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що становить додаток № 1 до укладених між сторонами договорів № 2094532 від 06.02.2025 року, № 2178417 від 22.03.2025 року, № 2209690 від 07.04.2025 року, № 2305867 від 28.05.2025 року, договір № 2542375 від 14.10.2025 року.
Відповідно до п. 1.2 договору на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Пунктами 1.3., 1.4. договору встановлено, що сума кредиту , строк кредиту - 360 днів, тип кредиту - кредит. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є додатком №1 до договору кредиту.
Згідно з п. 1.5 договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:
1.5.1. Підвищена процентна ставка становить 15% в день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день в якому надано кредит);
1.5.2. Стандартна процентна ставка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) ;
1.5.2.1. Знижена процентна ставка 0.03% в день та застосовується в період дії стандарної процентної ставки, відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до дати повернення або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою протягом періоду її дії до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
1.5.3. Пільгова процентна ставка становить 0,75% в день та застосовується з дати надання кредиту року(включно) до останнього дня строку кредиту (включно).
Відповідно до п. 3.1. договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом за процентною ставкою, визначеною Договором, яка діє у відповідний період користування кредитом та у межах строку кредиту. Проценти нараховуються щодня, виходячи з фактичної кількості календарних днів у періоді, за який здійснено нарахування.
Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту. При цьому, обрахунок кількості днів в періоді та відповідно обрахунок строку кредиту, здійснюються виходячи з кількості днів за які відбувається нарахування процентів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Згідно кредитного договору № 2094532 від 06.02.2025 року ОСОБА_1 було сплачено 4 068,00 грн процентів за користування кредитними коштами,кредитного договору № 2178417 від 22.03.2025 року ОСОБА_1 було сплачено 6 240,00 грн процентів за користування кредитними коштами, кредитного договору № 2209690 від 07.04.2025 року ОСОБА_1 було сплачено 16 560,00 грн процентів за користування кредитними коштами, кредитного договору № 2305867 від 28.05.2025 року ОСОБА_1 було сплачено 5 280,00 грн процентів за користування кредитними коштами, кредитного договору № 2542375 від 14.10.2025 року ОСОБА_1 було сплачено 3 060,00 грн процентів за користування кредитними коштами. Усього позивачем за вищевказаними договорами було сплачено 35 208,00 грн процентів за користування кредитними коштами, що не заперечується відповідачем.
Разом з тим , Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту.
У статті 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Позивачем надано до суду наступні документи на підтвердження того, що він є військовослужбовцем: копію довідки за Ф5 військової частини НОМЕР_4 , відповідно до якої молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині з 12.10.2024; копію військового квитка серії НОМЕР_5 , де містяться записи про проходження військової служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_4 .
Враховуючи наведені норми законодавства, висновок Верховного Суду та встановлені обставини, суд вважає, що на час укладення кредитних договорів № № 2094532 від 06.02.2025 року, № 2178417 від 22.03.2025 року, № 2209690 від 07.04.2025 року, № 2305867 від 28.05.2025 року, договір № 2542375 від 14.10.2025 року та в період виконання його умов, на ОСОБА_1 поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», оскільки він є військовослужбовцем, тобто у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом по кредитним договорам № 2094532 від 06.02.2025 року, № 2178417 від 22.03.2025 року, № 2209690 від 07.04.2025 року, № 2305867 від 28.05.2025 року, № 2542375 від 14.10.2025 року , а тому твердження відповідача про те, що відсутні достатні докази на підтвердження того, що саме позивач по справі перебував на військовій службі саме протягом строку (терміну) дії кредитних договорів, не знайшли свого підтвердження, оскільки надані позивачем докази підтверджують його статус військовослужбовця, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 35028,00 грн сплачених за кредитними договорами № 2094532 від 06.02.2025 року, № 2178417 від 22.03.2025 року, № 2209690 від 07.04.2025 року, № 2305867 від 28.05.2025 року, № 2542375 від 14.10.2025 року процентів за користування кредитними коштами підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого, збереженого майна виникають за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Так, судом встановлено та не заперечувалось відповідачем факт оплати позивачем ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 35208,00 грн. процентів за користування кредитом за кредитними договорами № 2094532 від 06.02.2025 року, № 2178417 від 22.03.2025 року, № 2209690 від 07.04.2025 року, № 2305867 від 28.05.2025 року, № 2542375 від 14.10.2025 року.
Враховуючи вищевказані норми закону та висновки Верховного Суду, а також встановлені судом обставини, а саме, що грошові кошти в розмірі 35028,00 грн., були набуті відповідачем за відсутності будь-якої правової підстави, суд приходить до висновку, що у відповідача виник обов`язок повернути ці кошти їх власнику в силу вимог ст. 1212 ЦК України.
Позовні вимоги щодо визнаня недійсними пункти кредитних договорів № 2094532, № 2178417, № 2209690, № 2305867, № 2542375, а саме: п. 1.5.1 щодо встановлення підвищеної процентної ставки в день за перший день користування кредитом та п. 1.5.2 щодо встановлення стандартної ставки в день задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Суд зазначає про те, що визнання нікчемного правочину недійсним законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону, а тому визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону,що узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові ВП ВС у справі від 4 червня 2019 року № 916/3156/17.
Позовні вимоги щодо визнання недійсними та такими, що порушують конституційне право на правову допомогу та захист персональних даних, пункти 8.6 та 8.7 Кредитних договорів № 2094532, № 2178417, № 2209690, № 2305867, № 2542375 в частині обмеження прав на дистанційне представництво за допомогою КЕП, вимог особистої явки бійця з передової або нотаріального завірення паперових копій, та надання права Відповідачу здійснювати взаємодію з близькими особами й третіми особами без їхньої прямої згоди та позовні вимоги щодо звернення уваги Національного банку України (як регулятора) на зафіксовані в ході судового розгляду факти маніпулятивного розрахунку денної процентної ставки у п. 1.7.1 вказаних договорів та систематичного порушення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» ліцензійних умов та граничних процентних ставок споживчого кредитування, встановлених Законом України № 3498-IX, для вжиття відповідних заходів регуляторного впливу. задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб,визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права,які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року в справі №925/1265/16).
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
У постанові Великої Палата Верховного Суду від 05.06.2018 року в справі № 338/180/17 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року в справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Однак, сама по собі, вказана вимога не відновлює порушених прав ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг, внаслідок їх надання неналежної якості.
За таких обставин, заявлена позовна вимога є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки не відповідає змісту поновлення відповідного права позивача як суб`єкта правовідносин у сфері надання фінансових послуг, а саме послуги споживчого кредитування які регулюються Законами України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів».
Позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 867,11 грн, 3% річних у розмірі 431,17 грн та проценти за користування чужими грошима за ставкою НБУ в сумі 1 867,88 грн за весь час неправомірного утримування коштів за вказаними п`ятьма договорами (за 149 днів прострочення) також задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016р. у справі №910/22034/15 зроблено висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
З цього приводу суд зауважує, що між сторонами відсутні будь-які зобов`язальні відносини, статус грошового зобов`язання відповідача перед позивачем у розмірі 35028,00 грн. набувається з дня стягнення цієї суми судом, оскільки до вирішення цієї справи зазначена сума була спірною. Тому позивачем безпідставно нараховані інфляційні втрати у розмірі 867,11 грн, 3% річних у розмірі 431,17 грн та проценти за користування чужими грошима за ставкою НБУ в сумі 1 867,88 грн.
Позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн за системний фінансовий терор, умисне створення логістичних перешкод для представництва бійця на передовій, загрозу розголошення даних близьким родичам та демонстративне ігнорування соціальних гарантій військовослужбовців в особливий період (на підставі ст. 23 ЦК України) підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в частині звільнення позивача від сплати процентів за кредитними договороами позивач будучи військовослужбовцем був змушений витрачати додатковий час та зусилля на захист своїх порушених прав, звертатися до суду, що спричинило йому моральні переживання та негативні емоції.
Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер порушення прав позивача, принципи розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди у сумі 3500,00 грн., що буде відповідати засадам справедливості та співмірності.
Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь прозивача на підставі частини 4 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» штрафу у розмірі 50% від суми, присудженої судом на його користь за цим позовом є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню , так як стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» регулює виключно питання судового захисту (права на звернення до суду, відшкодування моральної шкоди та звільнення від сплати судового збору). Вона взагалі не містить частини 4, а також жодних згадок про штраф у розмірі 50% на користь позивача. 
Щодо вимог позивача про перерахування стягнутих на його користь коштів на його рахунок у АТ КБ «ПриватБанк»: IBAN НОМЕР_3 суд зазначає таке.
За змістом процесуального закону, завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених прав. Суд ухвалює рішення про стягнення коштів, чим підтверджує наявність боргу. Водночас, механізм та порядок перерахування коштів стягувачу регламентується Законом України "Про виконавче провадження". Суд не є органом примусового виконання та не здійснює розрахункових функцій. За таких обставин, позовна вимога в частині перерахування коштів на конкретний банківський рахунок задоволенню не підлягає, оскільки цей етап врегульований спеціальним законодавством про виконавче провадження».
Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в задоволенні позову - на позивача.
Позивач при зверненні до суду із позовом на підставі положення ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір відноситься на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 625 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» про захист прав споживачів - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (ЄДРПОУ 42350789) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) надмірно сплачені кошти за кредитними договорами № 2094532 від 06.02.2025 року, № 2178417 від 22.03.2025 року, № 2209690 від 07.04.2025 року, № 2305867 від 28.05.2025 року, № 2542375 від 14.10.2025 року у розмірі 35208 ( тридцять п`ять тисяч двісті вісім) гривень 00 копійок..
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (ЄДРПОУ 42350789) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 3500 ( три тисячі п`ятьсот) гривень 00 копійок.
В задоволенні інших позовних вимог -відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Запорізького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.А.Ширіна