ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2026 р. | Справа № 520/31482/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд 2022» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2026, (головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О.) по справі № 520/31482/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд 2022» 
до  Головного управління ДПС у Харківській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд 2022" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.09.2025:
- № 00437400703 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 509 607 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 127 401,75 грн;
- № 00437470703 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1 308 216 грн;
- № 00437420703 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 29 434 964 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 7 358 741 грн;
- № 00437440703 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 400,00 грн.
В обґрунтування позову зазначило, що висновки, викладені в акті перевірки щодо порушень підприємством вимог податкового законодавства є помилковими, необґрунтованими та прийнятими без належного врахування первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій та їх пов`язаність з господарською діяльністю позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції фактично погодився з висновками акту перевірки, не надавши належної оцінки доводам позивача та первинним документам на підтвердження реальності господарських операцій та понесених витрат ТОВ «Агротрейд 2022» під час провадження господарської діяльності.
Так, щодо взаємовідносин з АТ "Укрексімбанк" та ТОВ "Агротрейд Експорт" за договором про заміну позичальника від 26 грудня 2023 року вказує, що на підставі Договору здійснено заміну сторони за Генеральною кредитною угодою (Генеральним кредитним договором) № 20-72KG0005 від 29.09.2020 та Генеральним кредитним договором №21-1KG0073 від 15.12.2021 з ТОВ «Агротрейд Експорт» на ТОВ «Агротрейд 2022», яке в подальшому виплачувало відсотки за кредитами.
Зауважує, що чинне законодавство не забороняє заміну позичальника між компаніями однієї групи та вказані дії не свідчать про «штучність» операції чи податкове правопорушення. 
Висновок суду про відсутність мети отримання доходу спростовується динамікою фінансових показників позивача після укладення спірного договору: дохід від реалізації зріс із 257 млн. грн. (2023 р.) до 1,1 млрд грн (1 півріччя 2025 р.). 
Зауважує, що саме доступ до кредитних ліній дозволив позивачу виконати контракти з такими контрагентами як ТОВ "Кернел-Трейд", ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" тощо. 
Звертає увагу, що суд не має права здійснювати аналіз доцільності управлінських рішень платника податків, якщо такі рішення призвели до реального руху активів, посилаючись на постанову Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 816/191/17.
Вважає, що ним правомірно віднесено витрати на проценти за користування отриманими кредитами до складу фінансових витрат (рахунок 951) згідно з п. 27 НП(С)БО 16 «Витрати», п. 3 4 П(С)БО 31 «Фінансові витрати», тоді як висновки податкового органу, з якими погодився суд першої інстанції про те, що вказані господарські операції не є вчиненими в межах господарської діяльності та не підлягають відображенню в бухгалтерському обліку – суперечать законодавству і є протиправними.
Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 за договором оренди квартири від 02.02.2024, зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не заборонено юридичним особам орендувати житлові приміщення для забезпечення своїх виробничих чи управлінських потреб. 
Звертає увагу, що орендована квартира використовувалася ТОВ «Агротрейд 2022» виключно в межах його господарської діяльності – для проживання працівників, що підтверджується договором, актом прийому-передачі житлового приміщення, актами про приймання виконаних робіт (наданих послуг), документами про оплату та податковими накладними.
В свою чергу, висновки ГУ ДПС про те, що витрати ТОВ «Агротрейд 2022» на оренду 2-кімнатної квартири нібито не пов`язані з його господарською діяльністю є його припущеннями, не підтвердженими жодними доказами.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Атмосфере» за договором про надання послуг пов`язаних з бронюванням № 2-05/06/2023 від 05.06.2023, вказує, що послуги з бронювання проживання та конференц-залу за вказаним Договором використані для проведення корпоративного заходу у Туреччині та були невід`ємною частиною його організації, а не індивідуальними бонусами для співробітників, як помилково вважав суд першої інстанції. Витрати мають прямий зв`язок із діяльністю позивача та спрямовані на досягнення економічного ефекту, а отже ним правомірно віднесено такі витрати до складу фінансових витрат.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Агротрейд Експорт» з придбання автомобілів та кавомашини, вказує, що висновки суду в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях податкового органу про завищення ціни придбання товарів, безпідставне оформлення господарських операцій та відсутність первинних документів, які містять відомості про господарську операцію.
Зауважує, що висновки Акту перевірки про завищення цін базуються виключно на порівнянні оголошень на невідомих веб-сайтах, які не враховують фактичних технічних характеристик, пробігу придбаних позивачем автомобілів, стану кавомашини та умов гарантії, а тому інформація з таких джерел не може вважатись достовірною. 
Встановлення відповідачем ціни товарів у такий спосіб є прямим втручанням у право вільного здійснення господарської діяльності. 
Звертає увагу, що відповідач не надав жодного належного доказу щодо придбання ТОВ «Агротрейд 2022» кавомашини та автомобілів за завищеною ціною, тоді як суд першої інстанції всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України переклав обов`язок доказування на позивача, змушуючи його виправдовувати договірну ціну.
Щодо придбання та оновлення програмної продукції 1С «Предприятие 8», що вказана господарська операція підтверджена належним чином оформленими первинними документами: договорами, специфікаціями, актами приймання-передачі, видатковими накладними та платіжними документами. 
Зауважує, що правомірність цих операцій вже перевірена податковим органом, що вбачається з довідки ГУ ДПС у Харківській області від 31.07.2025 №127/20-40-07-03-06/37576404 «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Агротрейд Експорт», якою порушень у документальному оформленні не встановлено.
Натомість, висновок суду першої інстанції про використання «неліцензованого» програмного забезпечення та заниження у зв`язку з цим податкових зобов`язань є таким, що ґрунтується на припущеннях і не відповідає фактичним обставинам справи.
ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДПС у Харківській області в період з 12.05.2025 до 01.08.2025 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Агротрейд 2022» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, іншого законодавства за період з 12.01.2023 по 31.03.2025, за результатами якої складено акт від 08.08.2025 № 33615/20-40-07-03-06/45093823.
Висновками акту перевірки встановлено порушення ТОВ «Агротрейд 2022», зокрема:
- п.п.134.1.1. п.134.1 ст.134 ПК України, п.7 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -) (рядок 02 декларації) всього у сумі 3 017 894 грн., у тому числі за 2023 рік в сумі 3 017 894 грн, та як наслідок заниження податку на прибуток всього у сумі 543 221 грн., у тому числі за 2023 рік в сумі 543 221 грн.
Так, ТОВ «Агротрейд 2022» віднесено до складу витрат - витрати із заохочення співробітників підприємства, укріплення командного духу та гармонійної атмосфери в робочій команді без одночасного визнання доходу, для отримання якого вони здійснені, в результаті чого занижено рядок 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» Декларації з податку на прибуток підприємств всього у сумі 3 017 894 грн., у тому числі за 2023 рік в сумі 3 017 894 грн., та як наслідок, заниження податку на прибуток всього у сумі 543 221 грн., у тому числі за 2023 рік в сумі 543 221 грн;
- п.п. 134.1.1. п.134.1 ст.134 ПК України, п. 27 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -) (рядок 02 декларації) всього у сумі 159 462 690 грн., у тому числі за 2023 рік в 66 351 420 грн., за III квартали 2024 року в сумі 100 292 510 грн., за 2024 рік в сумі 129 578 092 грн. та за І квартал 2025 в сумі 27 677 569 грн., та як наслідок, заниження податку на прибуток всього у сумі всього у сумі 28 703 284 грн., у тому числі за 2023 рік в сумі 397 265 грн., за І кварталу 2024 року в сумі 6 025 190 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 11 943 256 грн., за III квартал 2024 року в сумі 18 052 652 грн., за 2024 рік в сумі 23 324 057 грн. та за І квартал 2025 в сумі 4 981 962 гривень. 
Так, ТОВ «Агротрейд 2022» віднесено до складу фінансових витрат - витрати за нарахованими відсотками за кредитними договорами, без фактичного отримання кредитів, в результаті чого занижено рядок 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» Декларації з податку на податку на прибуток підприємств всього у сумі 159 462 690 грн., у тому числі за 2023 рік в сумі 2 207 029 грн., за І кварталу 2024 року в сумі 33 473 277 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 66 351 420 грн., за III квартал 2024 року в сумі 100 292 510 грн., за 2024 рік в сумі 129 578 092 грн. та за І квартал 2025 в сумі 27 677 569 грн., та як наслідок заниження податку на прибуток всього у сумі 28 703 284 грн., у тому числі за 2023 рік в сумі 397 265 грн., за I квартал 2024 року в сумі 6 025 190 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 11 943 256 грн., за III квартал 2024 року в сумі 18 052 652 грн., за 2024 рік в сумі 23 324 057 грн. та за I квартал 2025 року - в сумі 4 981 962 гривень;
- п.п.134.1.1. п.134.1 ст.134 ПК України, п.5 розділу ІI «Облік оренди в орендаря» Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 «Оренда», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 липня 2000 року № 181, п.7 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -) (рядок 02 декларації) всього у сумі 1 046 998 грн., у тому числі за І квартал 2024 року в сумі 78405 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 311 956 грн., за III квартал 2024 року в сумі 553 978 грн., за 2024 рік в сумі 798 101 грн. та за I квартал 2025 в сумі 248 897 грн., та як наслідок, заниження податку на прибуток всього у сумі всього у сумі 188 460 грн., у тому числі за І квартал 2024 року в сумі 14 113 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 56 152 грн., за III квартал 2024 року в сумі 99 716 грн., за 2024 рік в сумі 143 658 грн. та за І квартал 2025 року - в сумі 44 801 гривень.
Так, ТОВ «Агротрейд 2022» віднесено до складу адміністративних витрат – витрати, пов`язані зі сплатою орендних платежів не пов`язаних з господарською діяльністю, в результаті чого занижено рядок 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» Декларації з податку на податку на прибуток підприємств всього у сумі 1 046 998 грн., у тому числі за І квартал 2024 року в сумі 78 405 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 311 956 грн., за III квартал 2024 року в сумі 553 978 грн., за 2024 рік в сумі 798 101 грн. та за І квартал 2025 року - в сумі 248 897 грн., та як наслідок, заниження податку на прибуток всього у сумі всього у сумі 188 460 грн., у тому числі за І кварталу 2024 року в сумі 14113 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 56152 грн., за III квартали 2024 року в сумі 99716 грн., за 2024 рік в сумі 143658 грн. та за І квартал 2025 в сумі 44 801 грн. 
ТОВ «Агротрейд 2022» віднесено до складу адміністративних витрат - витрати пов`язані зі сплатою орендних платежів не пов`язаних з господарською діяльністю, в результаті чого занижено рядок 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» Декларації з податку на податку на прибуток підприємств всього у сумі 1 046 998 грн., у тому числі за І квартал 2024 року в сумі 78405 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 311956 грн., за III квартал 2024 року в сумі 553978 грн., за 2024 рік в сумі 798101 грн. та за І квартал 2025 в сумі 248 897 грн., та як наслідок, заниження податку на прибуток всього у сумі 188 460 грн., у тому числі за І квартал 2024 року в сумі 14113 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 56152 грн., за III квартал 2024 року в сумі 99716 грн., за 2024 рік в сумі 143658 грн. та за І квартал 2025 в сумі 44 801 грн.
ТОВ «Агротрейд 2022» віднесено до складу адміністративних витрат – витрати, пов`язані зі сплатою орендних платежів не пов`язаних з господарською діяльністю, в результаті чого занижено рядок 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» Декларації з податку на податку на прибуток підприємств всього у сумі 1 046 998 грн., у тому числі за І квартал 2024 року в сумі 78405 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 311956 грн., за III квартал 2024 року в сумі 553978 грн., за 2024 рік в сумі 798101 грн. та за І квартал 2025 в сумі 248 897 грн., та як наслідок, заниження податку на прибуток всього у сумі всього у сумі 188 460 грн., у тому числі за І квартал 2024 року в сумі 14113 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 56152 грн., за III квартал 2024 року в сумі 99716 грн., за 2024 рік в сумі 143658 грн. та за І квартал 2025 в сумі 44 801 гривень;
- п. 198.2, п. 198.3, п., 198.5, п. 198.6 ст. 198 ПК України, а саме: встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 509 607 грн, в тому числі за травень 2024 р. на суму 218 921,00 грн, за червень 2024 р. на суму 290 686,00 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу ПК наступного звітного періоду на загальну суму 1 308 216 грн, в тому числі за березень 2025 на суму 1 308 216 грн;
- п. 201.10 ст. 201 ПК України – не реєстрація податкових накладних в ЄРПН. 
За наслідками розгляду заперечення позивача на акт перевірки, ГУ ДПС листом від 05.09.2025 повідомило про те, що висновки Акту є такими, що відповідають чинному законодавству, а заперечення є такими, що не підлягають задоволенню. 
10.09.2025 ГУ ДПС у Харківській області, на підставі акту перевірки, сформовані, крім іншого, наступні податкові повідомлення-рішення:
№ 00437400703, яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 637 008,75 грн (у тому числі 509 607,00 грн за податковими зобов`язаннями, 127 401,75 за штрафними санкціями);
№ 00437470703, яким платнику зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1 308 216,00 грн;
№ 00437420703, яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства» на загальну суму 36 793 705,00 грн (у тому числі 29 434 964,00 грн за податковими зобов`язаннями, 7 358 741,00 грн за штрафними санкціями);
№ 00437440703, яким до платника застосовано штрафні санкції в розмірі 3400,00 грн.
За наслідками адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, ДПС України прийняла рішення від 13.11.2025, яким скаргу залишила без задоволення, а рішення ГУ ДПС – без змін.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 131 ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно п. 135.1. ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
У бухгалтерському обліку методологічні засади формування інформації про витрати та її розкриття в фінансовій звітності, склад витрат визначаються Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 (далі - П(С)БО 16).
Відповідно до пунктів 5-7 ПСБО 16 - витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Виключний перелік витрат, які не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати, визначено п. 9 ПСБО 16.
Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати:
- платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; - попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; - погашення одержаних позик; - інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); - витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; - балансова вартість валюти.
Відповідно до пункту 18 ПСБО 16 до адміністративних витрат відносяться загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:
- загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо);- витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу;- витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);- винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо);- витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо);- амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання;- витрати на врегулювання спорів у судових органах;- податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг);- плата за розрахунково - касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею-продажем валюти;- інші витрати загальногосподарського призначення.
До операційних витрат включаються:
- витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи"; - собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов`язаних з їх реалізацією; - сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; - витрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства); - втрати від знецінення запасів; - нестачі й втрати від псування цінностей; - визнані штрафи, пеня, неустойка; - витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення; - інші витрати операційної діяльності.
В свою чергу відповідно до 6 ПСБО Фінансова звітність підприємства формується з дотриманням таких принципів: нарахування та відповідності доходів і витрат, за яким для визначення фінансового результату звітного періоду слід порівняти доходи звітного періоду з витратами, які були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в обліку і звітності у момент їх виникнення, незалежно від часу надходження і сплати грошей.
Тобто, необхідною умовою для віднесення валових витрат є факт придбання товарів, робіт чи послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств має бути фактично підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів, робіт чи послуг або в разі, якщо придбані товари, роботи чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до обчислення об`єкта оподаткування з податку на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 вказаного Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 зазначеного Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.02.2013 № 73 фінансова звітність повинна бути достовірною (правдивою). Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною (правдивою), якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.
Пунктом 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.11.99 № 290 визначено, що дохід визначається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88.
За пунктом 1.2. глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88 первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції; регістри бухгалтерського обліку (облікові регістри) - це носії інформації, складені у паперовій або в електронній формі, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Регістри бухгалтерського обліку (облікові регістри) можуть бути у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту/витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
За змістом наведених норм у податковому обліку витрати, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком з ПДВ, включені до податкового кредиту, повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та витрати, пов`язані із цією операцією. Сума ПДВ для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг).
Отже, всі витрати господарюючого суб`єкта мають бути здійснені в межах господарської діяльності та підтверджені відповідними первинними документами.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.03.2023 у справі № 804/644/16.
Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: 
в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Аналіз вказаних норм свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.05.2024 у справі № 520/8795/21.
Судом встановлено, що в перевіряємий період ТОВ «Агротрейд 2022» мало взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Атмосфере», ТОВ «Агротрейд Експорт» та АТ «Укрексімбанк», за наслідками яких понесені витрати включило до складу фінансових витрат та сформувало податковий кредит.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Агротрейд Експорт».
Так, 03.11.2023 між ТОВ «Агротрейд Експорт» (постачальник) та ТОВ «Агротрейд 2022» (покупець) укладено договір поставки № ЕКП-01/2311-03, за умовами якого, Постачальник зобов`язується поставити Товар, а Покупець прийняти та сплатити вартість Товару, по кількості, вартості, якості, найменуванню та на умовах поставки відповідно до Специфікацій та/або видаткових накладних до цього Договору.
Відповідно до п.3.1. Договору, розрахунки за Товар здійснюються на умовах визначених в специфікаціях та/або видаткових накладних до цього Договору.
Відповідно до Специфікації № 1 від 03.11.2023 до Договору, ТОВ «Агротрейд Експорт» має поставити ТОВ «Агротрейд 2022» у строк до 31.12.2023 (включно) промислову машину для приготування кави FRANKE, типу A400 MS 1G H1 у кількості 1 шт., вартість якої становить 1 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 250 000,00 грн.
Поставка Товару здійснюється у відповідності з правилами «Інкотермс-2020» на умовах: EXW склад Покупця за адресою: 61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, 31/35.
Відповідно до п.7. Специфікації, оплата вартості Товару здійснюється на умовах: післяплати до « 31» грудня 2023 (включно).
На виконання умов Договору, постачальник передав товар покупцю 06.11.2023, що підтверджується Актом приймання-передачі Товару до Договору, Видатковою накладною № 2, довіреністю № 99 на отримання цінностей та податковою накладною №1. 
Податкова накладна від 06.11.2023 №1 на загальну суму 1 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 250 000,00 грн. віднесена до складу податкового кредиту за серпень 2024 р. 
08.11.2023 ТОВ «Агротрейд 2022» здійснено оплату у розмірі 1 500 000,00 грн., де у призначенні платежу вказано: «Оплата за кавомашину згідно договору № ЕКП-01/2311-03 від 03.11.2023 у т.ч. ПДВ 250 000,00 грн.», що підтверджується платіжною інструкцією № 200001083.
При цьому, промислова машина для приготування кави FRANKE A400 MS IG H (далі - «Обладнання», «Товар»), постачальником ТОВ «Агротрейд Експорт» придбана у ТОВ «Оптима-Классік» відповідно до договору поставки обладнання від 13.12.2021 № 301/12/21-ОК та додатку № 1 від 13.12.2021 р. до нього. 
Вартість обладнання становить 212 650,20 грн (з урахуванням ПДВ).
Факт отримання контрагентом позивача обладнання підтверджується актом прийому-передачі обладнання від 28.01.2022 до договору поставки обладнання від 13.12.2021 № 301/12/21-ОК та видатковою накладною № 1584 від 28.01.2022.
Оплата його вартості підтверджується платіжною інструкцією від 17.12.2021 № 6487 від 17.12.2021 на суму 212 650,20 грн., де у призначенні платежу вказано: «Оплата за кавамашину згідно договору № 301/12/21-ОК від 13.12.2021 у т.ч. ПДВ 35 441,70 грн.» та банківською випискою з особового рахунку за 17.12.2021.
Крім того, між ТОВ «Агротрейд Експорт» (постачальник) та ТОВ «Агротрейд 2022» (покупець) укладено договір поставки від 04.01.2024 № ЕКП-01/2401-04, відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується поставити Товар, а Покупець прийняти та сплатити вартість Товару, по кількості, вартості, якості, найменуванню та на умовах поставки відповідно до Специфікацій та/або видаткових накладних до цього Договору.
Відповідно до п.3.1. Договору, розрахунки за Товар здійснюються на умовах визначених в специфікаціях та/або видаткових накладних до цього Договору. 
Відповідно до п.2.1. договору та Специфікації № 1 від 05.01.2024 до Договору, ТОВ «Агротрейд Експорт» має поставити ТОВ «Агротрейд 2022» у строк до 31.01.2024 (включно) автомобілі загальною вартістю 10 000 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1 666 666,66 грн.: 
- Автомобіль Renault LOGAN EXPА 15H 5R, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 рік, у кількості 1 шт., вартість якого становить 5 000 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 833 333,33 грн. 
- Автомобіль RENAULT SANDERO версія SXPA 15H5R, номер кузова НОМЕР_2 , 2021 рік, у кількості 1 шт., вартість якого становить 5 000 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 833 333,33 грн.
Поставка Товару здійснюється у відповідності з правилами «Інкотермс-2020» на умовах: EXW склад Постачальника за адресою: 61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, 31/35. 
Відповідно до п.7. Специфікації, оплата вартості Товару здійснюється на умовах: післяплати до « 31» січня 2024 (включно).
На виконання умов Договору, автомобілі передано Покупцю 05.01.2024, що підтверджується вктом приймання-передачі Товару до Договору, видатковою накладною № 3, довіреністю № 2 на отримання цінностей та податковою накладною №2. 
Податкова накладна від 05.01.2024 № 2 на загальну суму 10 000 000 грн., в т.ч. ПДВ - 1 666 666,67 грн. віднесена до складу податкового кредиту за січень 2024р.
Покупцем - ТОВ «Агротрейд 2022» здійснено оплату у розмірі 10 000 000,00 грн., де у призначенні платежу вказано: «Оплата за автомобілі згідно договору №ЕКП-01/2401-04 від 04.01.2024 у т.ч. ПДВ 20%», що підтверджується платіжною інструкцією від 09.02.2024 № 2000002151.
При цьому:
- автомобіль Renault Logan EXPА 15H 5R, кузов НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 придбано ТОВ «Агротрейд Експорт» у ТОВ «Атлант Моторз» відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.2021 № АЮЗКА-11250 та специфікації до нього. Вартість ТЗ становить 374 000,00 грн., у т.ч. ПДВ. Факт отримання підтверджується актом прийому-передачі від 22.06.2021 до договору від 26.08.2021 № АЮЗКА-11250 та видатковою накладною № АЮЗКА-11250 від 31.08.2021. Оплата його вартості підтверджується платіжною інструкцією від 30.08.2021 № 000003757 на суму 374 000,00 грн., та листом від 30.08.2021 р., де у призначенні платежу вказано: «Передплата за автомобіль згідно рахунку № АЮЗКА-11250 від 26.08.2021 у т.ч. ПДВ 20%». ТОВ «Атлант Моторз» зареєстровано податкову накладну № 48 від 30.08.2021.
- автомобіль Renault Sandero SXPA 15H 5R, кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_5 ТОВ «Агротрейд Експорт» придбано у ТОВ «Атлант Моторз» відповідно до договору купівлі-продажу від 01.11.2021 № АЮЗКА-11741 та специфікації до нього. Вартість ТЗ становить 454 450,00 грн., у т.ч. ПДВ. Факт отримання підтверджується актом прийому-передачі від 03.11.2021 до договору від 01.11.2021 № АЮЗКА-11741 та видатковою накладною № АЮЗКА-11741 від 03.11.2021 Оплата його вартості підтверджується платіжною інструкцією від 02.11.2021 № 000005182 на суму 454 450,00 грн. та листом від 02.11.2021, де у призначенні платежу вказано: «Передплата за автомобіль згідно рахунку № АЮЗКА-11741 від 01.11.2021 у т.ч. ПДВ 20%». ТОВ «Атлант Моторз» зареєстровано податкову накладну № 38 від 02.11.2021.
Проведеним аналізом вартості ідентичних товарів щодо товарів зазначених вище, податковим органом встановлено значне завищення вартості придбаних ТОВ «Агротрейд 2022» товарів.
Так, за результатами аналізу товару: «Промислова машина для приготування кави FRANKE, типу A400 MS 1G H1» встановлено, що ціна визначена договором поставки від 03.11.2023 №ЕКП-01/2311-03 - 1 250 000 грн., ринкова ціна визначена за результатами перевірки - 385 140 грн., сума завищення витрат за результатами перевірки - 864 860 грн.
За результатами аналізу товару: «автомобіль Renault Logan» встановлено, що ціна визначена договором поставки від 04.01.2024 №ЕКП-01/2401-04 - 4 166 666,67 грн., ринкова ціна визначена за результатами перевірки - 521 250 грн., сума завищення витрат за результатами перевірки - 3 645 417 грн.
За результатами аналізу товару: «автомобіль Renault Sandero» встановлено, що ціна визначена договором поставки від 04.01.2024 №ЕКП-01/2401-04 - 4 166 666,67 грн., ринкова ціна визначена за результатами перевірки - 587 829 грн., сума завищення витрат за результатами перевірки - 3 578 838 грн.
Поняття «звичайна ціна» установлене підпунктом 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України як ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 ПК України ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.
Отже, ціна господарської операції, яка визначена сторонами у договорі, за загальним правилом та допоки не доведено зворотнє, вважається такою, що відповідає рівню ринкових цін.
Зі свого боку, ринковою ціною може бути: (1) договірна ціна за умови, що правочин відбувся на добровільній основі та обидві сторони є взаємно незалежними; (2) ціна, яка склалася на ринку ідентичних товарів у подібних економічних умовах.
Колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що податковий орган застосував порівняльний аналіз, виходячи з цінових пропозицій щодо продажу обладнання та ТЗ, вказаних у оголошеннях з мережі Інтернет, що не є офіційною інформацією уповноваженого органу про рівень ринкових цін.
Водночас, колегія суддів зауважує, що договірна ціна має бути розумною та економічно виправданою.
Судом встановлено та визнається позивачем, що покупець – ТОВ «Агротрейд 2022» та постачальник – ТОВ «Агротрейд Експорт» належать до групи компаній «Агротрейд». 
ТОВ «Агротрейд Експорт» придбано в 2021 році промислову машину для приготування кави FRANKE A400 MS IG H за 212 650,20 грн, при цьому в подальшому, в 2023 реалізовано ТОВ «Агротрейд 2022» вартістю 1 500 000,00 грн, тобто за ціною, що майже в сім разів перевищує вартість нового обладнання.
Також, в 2021 ТОВ «Агротрейд Експорт» придбано автомобілі Renault Logan та Renault Sandero, випуску 2021 за ціною 374 000,00 грн та 454 450,00 грн відповідно, а в подальшому в 2024 році реалізовано ТОВ «Агротрейд 2022» за загальною ціною 10 000 000,00 грн.
З наведеного вбачається, що ТОВ «Агротрейд Експорт» значно завищено ціни на вживаний товар у порівнянні з ціною їх придбання.
При цьому, постачальник мав можливість ознайомитись з ринковими цінами на спірне обладнання та транспортні засоби станом на час їх реалізації, водночас доказів того, що встановлені ним ціни відповідали звичайним цінам матеріали справи не містять.
Колегія суддів зауважує, що гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Водночас, позивачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, шо договірна ціна на обладнання та транспортні засоби відповідала рівню ринкових цін та була розумною і справедливою, враховуючи, що ціна придбання є значно нижчою за ціну постачання.
Слід зазначити, що відповідно до підпункту 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 ПК України пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, та/або утворення без статусу юридичної особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв: а) для юридичних осіб: одна юридична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами іншої юридичної особи у розмірі 25 і більше відсотків (крім міжнародних, фінансових організацій, які відповідно до міжнародних договорів України наділені привілеями та імунітетами, та суб`єктів господарювання, власником істотної участі у розмірі 75 і більше відсотків у яких є такі міжнародні фінансові організації); одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 25 і більше відсотків; одна і та сама юридична або фізична особа приймає рішення щодо призначення (обрання) одноособових виконавчих органів кожної такої юридичної особи; одна і та сама юридична або фізична особа приймає рішення щодо призначення (обрання) 50 і більше відсотків складу колегіального виконавчого органу або наглядової ради кожної такої юридичної особи; принаймні 50 відсотків складу колегіального виконавчого органу та/або наглядової ради кожної такої юридичної особи складають одні і ті самі фізичні особи; одноособові виконавчі органи таких юридичних осіб призначені (обрані) за рішенням однієї і тієї самої особи (власника або уповноваженого ним органу); юридична особа має повноваження на виконавчого органу такої юридичної особи або на призначення (обрання) 50 і більше відсотків складу її колегіального виконавчого органу або наглядової ради; кінцевим бенефіціарним власником (контролером) таких юридичних осіб є одна і та сама фізична особа; повноваження одноособового виконавчого органу таких юридичних осіб здійснює одна і та сама особа; сума всіх кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги від однієї юридичної особи (крім банків та міжнародних фінансових організацій, які відповідно до міжнародних договорів України наділені привілеями та імунітетами, та суб`єктів господарювання, власником істотної участі у розмірі 75 і більше відсотків у яких є такі міжнародні фінансові організації) та/або кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги від інших юридичних осіб, гарантованих однією юридичною особою (крім банків та міжнародних фінансових організацій, які відповідно до міжнародних договорів України наділені привілеями та імунітетами, та суб`єктів господарювання, власником істотної участі у розмірі 75 і більше відсотків у яких є такі міжнародні фінансові організації), стосовно іншої юридичної особи, перевищує суму власного капіталу більше ніж у 3,5 рази (для фінансових установ та компаній, що провадять виключно лізингову діяльність, - більше ніж у 10 разів). При цьому сума таких кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги та власного капіталу визначається як середнє арифметичне значення (на початок та кінець звітного періоду). Положення цього абзацу не поширюються на суму кредитів (позик), залучених під державні гарантії. 
У контексті визнання осіб пов`язаними враховується вплив, який може здійснюватися у зв`язку з володінням однією особою корпоративними правами інших осіб відповідно до укладених між ними договорів або за наявності іншої можливості однієї особи впливати на рішення, що приймаються іншими особами. Такий вплив враховується незалежно від того, чи здійснюється він особою безпосередньо і самостійно або спільно з пов`язаними особами.
У разі невиконання податкового обов`язку будь-яким з учасників ланцюга поставки (контрольованого однією особою), у кінцевого набувача виникає необґрунтована податкова вигода як результат узгоджених дій афілійованих осіб.
У такому разі, з огляду на принцип превалювання сутності над формою, податкові наслідки господарської операції мають визначатись із застосуванням податкової реконструкції, виходячи з дійсних змін майнового стану учасників операції.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності.
Принцип превалювання сутності над формою, згідно з яким операції обліковуються відповідно до їхньої сутності, а не лише зважаючи на юридичну форму, як принцип бухгалтерського обліку, закріплений у статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами і доповненнями, так само характеризує і податковий облік.
Якщо зміст господарської операції інший, ніж той, стосовно якого складені документи, відсутні підстави для відтворення фінансових показників операції в бухгалтерському обліку.
Розумні економічні причини можуть бути наявними лише, якщо платник має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно коштом завищення витрат.
Якщо операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а отже, їхні наслідки не підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Економічний ефект не повинен полягати лише в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.
Документи мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків даних бухгалтерського та податкового обліку.
Якщо документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а отже, їхні наслідки не підлягають відображенню в бухгалтерському та податковому обліку.
Формування фінансових показників, які оподатковуваного прибутку підприємства, а також податкового кредиту для цілей визначення суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, має реалізовуватися тільки щодо фактичного здійснення господарських операцій.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що придбання позивачем «Промислової машини для приготування кави FRANKE, типу А400 MS 1G H1», автомобілів «Renault LOGAN» та « Renault Sandero» за цінами, що формувались без врахування ринкових цін та не могли вважатись розумними, одержання внаслідок таких операцій завищення витрат та податкового кредиту, не може бути визнано економічно виправданим.
Недобросовісність дій ТОВ «Агротрейд Експорт» та ТОВ «Агротрейд 2022» фактично є наміром отримати необґрунтовану податкову вигоду шляхом здійснення узгоджених, взаємозалежних, необумовлених ринковими механізмами дій суб`єктів, які керовані єдиним органом або особою з метою досягнення вигідних результатів для одного з суб`єктів оподаткування.
Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції про безпідставне оформлення господарської операції з придбання товарів позивачем та складання вищезазначених первинних документів всупереч норм ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»
Як наслідок, висновки акту перевірки про порушення ТОВ «Агротрейд 2022» п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення сум податкового кредиту в сумі 1 617 823 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Агротрейд Експорт» з придбання кавомашини та транспортних засобів підтвердились за наслідками судового розгляду.
Також, судом встановлено, що у процесі здійснення господарської діяльності, 28.12.2023 між ТОВ «Агротрейд Експорт» (постачальник) та ТОВ «Агротрейд 2022» (покупець) укладено договір поставки № ЕКП-01/2312-28, відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується поставити Товар, а Покупець прийняти та сплатити вартість Товару, по кількості, вартості, якості, найменуванню та на умовах поставки відповідно до Специфікацій та/або видаткових накладних до цього Договору.
Відповідно до п.3.1. Договору, розрахунки за Товар здійснюються на умовах визначених в специфікаціях та/або видаткових накладних до цього Договору.
Відповідно до Специфікації № 4 від 26.01.2024 до Договору, серед іншого, ТОВ «Агротрейд Експорт» має поставити ТОВ «Агротрейд 2022» у строк до 31.12.2024 (включно): ПО 1С Предприятие 8 у кількості 1 шт., вартістю 1 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 200 000,00 грн. 
Відповідно до п.7 Специфікації, оплата вартості Товару здійснюється на умовах: післяплати до « 31» грудня 2024 (включно).
Поставка Товару здійснюється у відповідності з правилами «Інкотермс-2020» на умовах: EXW склад Постачальника за адресою: 61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, 31/35.
На виконання умов Договору, Товар передано Покупцю 26.01.2024, що підтверджується актом приймання-передачі Товару до Договору, видатковою накладною № 4 та податковою накладною №5.
Позивачем оплачено товар, що підтверджується платіжними інструкціями, де у призначенні платежу вказано: «Оплата за ТМЦ згідно договору ЕКП-01/2312-28 від 28.12.2023 у т.ч. ПДВ 20% .... ». 
При цьому, Програмне забезпечення ПО 1С Предприятие 8 придбано у ТОВ «Агротрейд Продукт» відповідно до договору поставки від 26.01.2016 № ЕКП-05/1601-25, видаткової накладної від 26.01.2016 № 1. Вартість становить 194 600,00 грн., в т.ч. ПДВ 38 920,00 грн. Оплата підтверджується платіжною інструкцією від 23.02.2016 № 7844 на суму 698 181,48 грн., де у призначенні платежу вказано: «За товар по Договору № ЕПК-05/1601-25 від 25.01.2016 в т. ч. ПДВ 20% ... ». 
Вартість товару сплачено в повному обсязі. Зареєстрована ПН № 126 від 26.01.2016.
За твердженням апелянта, придбання програмного забезпечення «1С: Предприятие 8» підтверджується відповідними належним чином оформленими первинними документами: договорами, специфікаціями, актами приймання-передачі, видатковими накладними та платіжними документами, яке ним використовувалось під час провадження господарської діяльності.
Водночас, як зауважив суд першої інстанції та не заперечував апелянт для використання програми «1С:Підприємство 8» потрібні ліцензії. Придбання ліцензій залежить від конфігурації та кількості робочих місць. 
Натомість, позивачем ні до перевірки, ні під час судового розгляду документів на придбання/передачу ліцензій на використання « 1С:Підприємство 8» не надано.
Згідно зі ст. 20 Закону України "Про авторське право і суміжні права" охорона комп`ютерної програми поширюється на комп`ютерні програми, виражені у вихідному або об`єктному кодах, якщо вони є оригінальними.
Охорона надається формі вираження комп`ютерної програми.
Графічний інтерфейс користувача, набір виконуваних функцій, формат файлів даних, які використовуються у комп`ютерній програмі для експлуатації її функцій, не є формами вираження комп`ютерної програми.
Ідеї та принципи, на яких ґрунтується будь-який елемент комп`ютерної програми, зокрема ті, на яких ґрунтується її інтерфейс, логічні схеми, алгоритми та мови програмування, не охороняються авторським правом.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 Закону України "Про авторське право і суміжні права" порушенням особистих немайнових та/або майнових авторських і суміжних прав є, зокрема:
використання об`єкта авторського права або об`єкта суміжних прав, якщо такі дії не підпадають під передбачені цим Законом випадки вільного використання об`єктів авторського права або об`єктів суміжних прав, без дозволу суб`єкта таких прав, у тому числі:
піратство у сфері авторського права і суміжних прав - відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження піратських примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, незаконне використання програм організації мовлення, камкординг, а також Інтернет-піратство, тобто незаконне використання об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав із застосуванням мережі Інтернет.
Згідно з ч. 3 ст. 53 Закону України "Про авторське право і суміжні права" діями, що створюють загрозу порушення особистих немайнових та майнових авторських і суміжних прав, є, зокрема:
1) розповсюдження, ввезення на митну територію України технічних пристроїв, обладнання, що включає комп`ютерну програму та надає доступ користувачам до об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав без дозволу відповідних суб`єктів авторського права або суб`єктів суміжних прав (у тому числі коли комп`ютерна програма, застосунки та додатки до неї, технології або технічні пристрої використовують сигнали інших Інтернет-ресурсів);
2) налаштування комп`ютерної програми, застосунків, додатків до них, технологій, технічних пристроїв, які надають доступ до об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав без дозволу відповідних суб`єктів авторського права або суб`єктів суміжних прав таких об`єктів (у тому числі коли комп`ютерна програма, застосунки та додатки до неї, технології або технічні пристрої використовують сигнали інших Інтернет-ресурсів).
Статею 54 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що захист особистих немайнових і майнових прав суб`єктів авторського права та/або суб`єктів суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством.
Тобто, згідно з чинним законодавством України, зокрема, суб`єктам господарювання заборонено використання неліцензійного програмного забезпечення, тобто такого, яке офіційно не розповсюджувалося правовласником або на використання якого правовласником не надано відповідного дозволу.
Крім того, ТОВ «Агротрейд 2022» не надано і документів на підтвердження встановлення на комп`ютерну техніку вказаного вище програмного забезпечення: актів інсталяції програмного забезпечення; технічних звітів або журналів встановлення; відомостей про облікові записи користувачів або адміністрування системи; інші технічні підтвердження фактичного функціонування ПЗ.
Доводи скаржника про те, що програмне забезпечення придбано «в інстальованому вигляді» не підтверджено жодними первинними документами, які б засвідчували факт попереднього встановлення ПЗ постачальником або передачі техніки із вже встановленим програмним продуктом.
Первинні документи не містять відповідних відомостей про встановлення, налаштування чи введення програмного забезпечення в експлуатацію.
Колегія суддів зауважує, що сам по собі факт наявності первинних документів (договорів, актів приймання-передачі тощо) не є безумовним підтвердженням фактичного постачання саме ліцензійного програмного продукту та його використання у господарській діяльності. 
Правові наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, які спричиняють зміни у майновому стані платника податків. 
Наявність програмного продукту як нематеріального активу передбачає не лише його придбання, але й можливість та факт використання, що у даному випадку не доведено. 
Доводи апеляційної скарги щодо перекладання судом першої інстанції тягаря доказування на позивача всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України колегія суддів відхиляє, оскільки саме платник податків відповідно до вимог податкового законодавства зобов`язаний вести облік та зберігати документи, які підтверджують показники податкової звітності, у тому числі фактичне здійснення господарських операцій.
Таким чином, у сукупності встановлені обставини свідчать про відсутність належного документального підтвердження факту встановлення та використання програмного забезпечення, що, у свою чергу, виключає можливість врахування відповідних сум у податковому обліку.
Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність висновків акту перевірки щодо заниження ТОВ «Агротрейд 2022» податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 200 000 грн.
Щодо взаємовідносин з ТОВ "Атмосфере".
Судом встановлено, що 01.06.2023 ТОВ «Агротрейд 2022» видано наказ № 02/06-А "Про корпоративні заходи", відповідно до якого з метою заохочення співробітників підприємства, укріплення командного духу та для гармонійної атмосфери в робочій команді наказано; провести корпоративний захід в період з 31.07.2023 по 13.08.2023; направити співробітників ТОВ "Агротрейд 2022" для участі в заходів в Туреччині; витрати на проживання і перебування за кордоном бере на себе підприємство із залученням ТОВ "Атмосфере" для організації заходу. 
Відповідно до додатку наказу від 01.06.2023 № 02/06-А у заході брали участь посадові особи: начальник фінансово-економічного відділу Любова Я.В., помічник генерального директора Кошнякова А.В., головний бухгалтер Шестерова К.М., менеджер із зовнішньоекономічної діяльності Пастухова Н.В., логіст ОСОБА_2 , директор департаменту планування та звітності ОСОБА_3 .
На виконання умов наказу від 01.06.2023 № 02/06-А "Про корпоративні заходи", ТОВ "Агротрейд 2022" (Замовник) уклало договір про надання послуг пов`язаних з бронюванням від 05.06.2023 №2-05/06/2023 з ТОВ "Атмосфере" (Виконавець), згідно якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання щодо організації виконання бронювання номерів в готелі та конференц-залу для Замовника на період з 31.07.2023 - 13.08.2023 (Послуги). 
Оплата вартості готельних номерів та конференц-залу з урахуванням винагороди за надання послуг Виконавцем за договором складає 3 017 894,35 грн. 
ТОВ "Агротрейд 2022" здійснило попередню оплату за надані послуги платіжними дорученнями від 31.07.2023 №АТ200000562 та від 20.09.2023 №АТ200000787, на загальну суму 3 017 894,35 грн. 
В подальшому, виконавець ТОВ "Атмосфере" надало позивачу послуги з організації виконання бронювання номерів в готелі та конференц-залу, про що складено акти наданих послуг від 15.09.2023 №30 та від 29.09.2023 №36 на загальну суму 3 017 894,35 грн.
В бухгалтерському обліку вказані витрати відображені наступним чином: Дт 631 Кт 92 "Адміністративні витрати"; Дт 79 "Фінансові результати" Кт 92 визначено (зменшено) фінансовий результат.
Колегія суддів зауважує, що значення для податкового обліку має факт господарської операції, її дійсний зміст, фінансовий результат та економічний ефект.
Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розумною економічною причиною (діловою метою) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Розумна економічна причина (ділова мета) для цілей податкового обліку передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Поняття економічного ефекту в нормах ПК України не розкрито, однак, виходячи із визначення господарської діяльності, наведеного у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема у формі приросту (збереження) активів платника податків та/або їх вартості.
Разом з цим, не обов`язково щоб такий ефект спостерігався негайно після вчинення господарської операції. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі і операція може виявитися збитковою, що є природнім перебігом подій при здійсненні господарської діяльності.
Проте з визначеного ПК України поняття ділової мети убачається, що обов`язковим є намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (принаймні за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість отримання доходу.
Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, витрати з заохочення співробітників підприємства, укріплення командного духу та гармонійної атмосфери в робочій команді не направлені на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах, а відповідно зменшення на них фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, йде в супереч п.7 НП(с)БО 16 "Витрати".
Тобто віднесення витрат з заохочення співробітників підприємства, укріплення командного духу та гармонійної атмосфери в робочій команді, до адміністративних витрат, з подальшим віднесенням цих витрат на зменшення фінансового результату до оподаткування не зумовлені розумними економічними причинами, а відтак такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, отже, їхні наслідки не підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. 
Доводи апелянта про те, що послуги з бронювання проживання та конференц-залу використані для проведення корпоративного заходу та були невід`ємною частиною організації заходу, а не індивідуальними бонусами для співробітників, а витрати підприємства спрямовані на досягнення економічного ефекту колегія суддів вважає такими, що достеменно та беззаперечно не свідчать про наявність розумних економічних причинам для понесення спірних витрат.
Таким чином, витрати звітного періоду 2023 року в сумі 3 017 894 грн. визнані ТОВ "Агротрейд 2022" без одночасного визнання доходу, для отримання якого вони здійснені, чим порушено п.7 НП(с)БО 16 "Витрати".
Відтак, вірними є висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ "Агротрейд 2022" неправомірно зменшено фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 3 017 894 грн. 
Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 .
Так, 02.02.2024 між ТОВ «Агротрейд 2022» (наймач) та ФОП ОСОБА_1 (наймодавець) укладено договір найму (оренди) квартири № 02-02-24, за умовами якого наймодавець здає, а наймач приймає в найм (оренду) на оплатній основі житлове приміщення, що належить Наймодавцю на праві власності.
Житлове приміщення являє собою ізольовану 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , з усіма невід`ємними технічними пристроями, побутовою технікою та предметами домашньої обстановки. 
За домовленістю Сторін, щомісячна плата за користування Об`єктом нерухомості - у гривневому еквіваленті суми 1 900 доларів США за ринковим курсом валют станом на 5 число кожного наступного місяця. 
Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахуванням індексу інфляції. 
Строк оренди складає 12 місяців з моменту прийняття Об`єкта оренди за Актом приймання - передачі житлового приміщення і діє до 05.02.2025.
В день приймання-передачі Об`єкта нерухомості Наймач сплачує Наймодавцеві 3800 доларів США згідно курсу НБУ на дату здійснення платежу, що є в рівних частках авансом за перший місяць оренди і гарантійною сумою.
Відповідно до угоди від "02" лютого 2025 року про продовження договору найму (оренди) квартири №02-02-24 від "02" лютого 2025 року, Сторони домовились внести наступні зміни до Договору найму (оренди) квартири № 02-02-24 від 02 лютого 2024 року:
1. Пункт 3.1. Договору викласти в такій редакції: "Орендна плата у гривневому еквіваленті суми 1900 доларів СПІА за ринковим курсом валют станом на 1 число кожного наступного місяця. Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахуванням індексу інфляції.".
2. Пункт 4.1. Договору викласти в такій редакції: "Термін найму (оренди) квартири продовжується на 365 днів з моменту вступу Угоди про продовження договору найму (оренди) квартири № 02-02-24 від "2" лютого 2024 року в силу та діє до 05.02.2026 року".
В підтвердження надання послуг позивачем надано акти виконаних робіт: від 31.03.2024 №3, від 30.04.2024 №4, від 31.05.2024 №5, від 30.06.2024 №6, від 31.07.2024 №7, від 31.08.2024 №10, від 30.09.2024 "11, від 31.10.2024 №12, від 30.11.2024 №13, від 31.12.2024 №14, від 31.01.2025 №15, від 28.02.2025 №16, від 31.03.2025 №17, на загальну суму 1 046 998,00 грн.
ТОВ "Агротрейд 2022" здійснено оплату за отримані послуги згідно з платіжними дорученнями на загальну суму 1 046 998,00 грн.
В бухгалтерському обліку вказані витрати відображені наступними проводками: Дт 631 Кт 92 "Адміністративні витрати"; Дт 79 "Фінансові результати" Кт 92 визначено (зменшено) фінансовий результат.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що витрати на оренду квартири юридичного особою можуть бути пов`язані з його господарською діяльністю, якщо квартира використовується для забезпечення діяльності цієї юридичної особи, наприклад, для проживання працівників або як офісне приміщення.
За твердженням апелянта, орендована квартира ним використовувалась виключно в межах його господарської діяльності – для проживання працівників перебуваючих у відрядженні.
Водночас, жодних доказів на підтвердження наведених обставин позивачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано (зокрема, наказів про забезпечення конкретних працівників житлом, заяв працівників про необхідність забезпечення житлом тощо).
Зі змісту договору найму (оренди) квартири від 02.02.2024 № 02-02-24 у суду також відсутня можливість встановити мету оренди 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 .
Наведені обставини в сукупності не підтверджують, що витрати пов`язані зі сплатою орендних платежів дійсно пов`язані з господарською діяльністю ТОВ "Агротрейд 2022".
Натомість, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності.
Розумні економічні причини можуть бути наявними лише, якщо платник має намір одержані економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно коштом завищення витрат.
Якщо операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а отже, їхні наслідки не підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Належна плата за користування об`єктом операційної оренди визнається витратами згідно з пунктом 5 НП(с)БО 14 "Оренда", па прямолінійній основі протягом строку оренди або з урахуванням способу одержання економічних вигод, пов`язаних із використанням об`єкта операційної оренди.
Витрати з оренди 2-кімнатної квартири № 228, що знаходиться за адресою: вулиця Саперне Поле 3 в м. Київ, не є такими, що забезпечують потреби юридичної особи та відповідно не пов`язані з господарською діяльністю позивача та не направлені на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах.
Тобто віднесення витрат з оренди 2-кімнатної квартири , розташованої в м. Київ, до адміністративних витрат, з подальшим віднесенням цих витрат на зменшення фінансового результату до оподаткування не зумовлені розумними економічними причинами, а відтак такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності.
Доводів на спростування висновків суду першої інстанції в цій частині апеляційна скарга не містить.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірне зменшення позивачем фінансового результату до оподаткування та заниження податку на прибуток в сумі 1 046 998 грн.
Щодо взаємовідносин з АТ «Укрексімбанк».
Так, між ТОВ "Агротрейд Експорт" (первісний позичальник) та АТ "Укрексімбанк" (кредитор) укладено Генеральну кредитну угоду (Генеральний кредитний договір) №20-72КСЮ005 від 29.09.2020 та Генеральний кредитний договір №21 -1КСЇ0073 від 15.12.2021.
В свою чергу, 15.12.2021 між ТОВ «Агротрейд 2022» (новий позичальник) та АТ "Укрексімбанк" (кредитор) укладено договір про заміну позичальника за Генеральною кредитною угодою (Генеральним кредитним договором №20-72КСЮ005 від 29.09.2020 та Генеральним кредитним договором №21 -1КСЇ0073 від 15.12.2021 з переведенням боргів за додатковими (кредитними) договорами.
Умовами договору встановлено наступне:
АТ "Державний експортно-імпортний банк України" з однієї сторони, та ТОВ "Агротрейд Експорт" (Первісний Позичальник 1) з другої сторони, та ТОВ "Чернігівський Елеватор" (Позичальник 2) з третьої сторони, та ТОВ "Агротрейд 2022"(новий Позичальник) з четвертої сторони уклали цей Договір про заміну позичальника за Генеральною кредитною угодою (Генеральним кредитним договором) №20- 72К00005 від 29.09.2020, укладеною між Кредитором і Первісним Позичальником 1, та Генеральним кредитним договором №21-1КG0073 від 15.12.2021, укладеним між Кредитором, Первісним Позичальником 1 і Позичальником 2, з переведенням боргів за додатковими (кредитними) договорами, що укладені між Кредитором і Первісним Позичальником 1 в їх межах про наступне:
1. Первісний Позичальник 1 передає (переводить), а Новий Позичальник приймає на себе права та обов`язки Первісного Позичальника 1 за наступними правочинами, стороною за якими є останній, а саме:
1.1. за Генеральною кредитною угодою (Генеральним кредитним договором) №20- 72КС0005 від "29" вересня 2020, укладеною між Кредитором і Первісним Позичальником 1 (далі - "Генеральний кредитний договір 1"), з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками га додатковими угодами до Генерального кредитного договору 1, які є його невід`ємними частинами та складають з ним єдиний документ, а також з усіма чинними договорами, укладеними в межах (рамках) Генерального кредитного договору 1, які йому підпорядковуються, є додатками до нього, його невід`ємними частинами та складають з ним єдиний документ, в тому числі за наступними додатковими договорами до Генерального кредитного договору 1:
- за Додатковим договором №21-ІКТ0012 від "16" листопада 2021 до Генерального кредитного договору 1 про надання кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (траншевої), укладеним між Кредитором і Первісним Позичальником 1 (далі - "Кредитний договір 1"), з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками та додатковими угодами до Кредитного договору 1, які є його невід`ємними частинами та складають з ним єдиний документ;
- за Додатковим договором №21-1КV0216 від "16" листопада 2021 до Генерального кредитного договору 1 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним між Кредитором і Первісним Позичальником 1 (далі - "Кредитний договір 2"), з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками та додатковими угодами до Кредитного договору 2, які є його невід`ємними час тинами та складають з ним єдиний документ;
1.2. за Генеральним кредитним договором №21-1К00073 від "15" грудня 2021, укладеним між Кредитором, Первісним Позичальником 1 і Позичальником 2 (далі - "Генеральний кредитний договір 2"), з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками та додатковими угодами до Генерального кредитного договору 2, які є його невід`ємними частинами та складають з ним єдиний документ, а також з усіма чинними договорами, укладеними в межах (рамках) Генерального кредитного договору 2, які йому підпорядковуються, є додатками до нього, його невід`ємними частинами та складають з ним єдиний документ, в тому числі за наступними додатковими договорами до Генерального кредитного договору 2;
1.3. за Додатковим договором №21 -1КУ0210 від "15" грудня 2021 до Генерального кредитного договору 2 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним між Кредитором і Первісним Позичальником 1 (далі - "Кредитний договір 3"), з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками та додатковими угодами до Кредитного договору 3, які є його невід`ємними частинами та складають з ним єдиний документ;
1.4. за Додатковим договором №21-1КУ0211 від "15" грудня 2021 до Генерального кредитного договору 2 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним між Кредитором і Первісним Позичальником 1 (далі - "Кредитний договір 4"), з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками та додатковими угодами до Кредитного договору 4. які є його невід ємними частинами та складають з ним єдиний документ.
Генеральний кредитний договір 1, Кредитний договір 1, Кредитний договір 2, Генеральний кредитний договір 2, Кредитний договір 3 та Кредитний договір 4 (далі - "Кредитні правочини".
Кредитний договір 1, Кредитний договір 2, Кредитний договір 3 та Кредитний договір 4 далі разом - "Кредитні договори 1-4".
2. Передання прав та обов`язків за Кредитними правочинами згідно з п. 1 цього Договору здійснюється з переведенням на Нового Позичальника існуючої заборгованості (боргів) Первісного Позичальника 1 перед Кредитором, що складається з наступних боргових зобов`язань:
- заборгованості за Кредитним договором 1, розмір якої станом на дату укладення цього Договору становить 120 000 000,00 грн., в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 120 000 000,00 грн.;
- заборгованості за Кредитним договором 2, розмір якої станом на дату укладення цього Договору становить 180 000 000,00 грн., в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 180 000 000,00 грн.;
- заборгованості за Кредитним договором 3, розмір якої станом на дату укладення цього Договору становить 31 500 000,00 грн., в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 31 500 000,00 грн.;
- заборгованості за Кредитним договором 4. розмір якої станом на дату укладення нього Договору становить 268 232 090,93 грн., в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 268 232 090,93 грн.
Укладенням цього Договору Кредитор та Первісний Позичальник 1 підтверджують існування вказаних боргових зобов`язань у вищезазначених їх розмірах станом на дату укладення цього Договору.
В бухгалтерському обліку сформована проводка Дт 3771 ТОВ "Агротрейд Експорт" - Первісний позичальник 1 Кт 601 "Короткострокові кредити банків в національній валюті" на суму 599 732 090,93 гривень.
Таким чином, ТОВ "Агротрейд 2022" взяло на себе борги ТОВ "Агротрейд Експорт".
Тобто суми заборгованості за додатковими договорами:
1. Додатковий договір №21-1КТ0012 від "16" листопада 2021 року. Розмір заборгованості станом на дату укладення договору становить 120 000 000,00 грн., в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 120 000 000,00 грн;
2. Додатковий договір №21-1КV0216 від "16" листопада 2021 року. Розмір заборгованості станом на дату укладення договору становить 180 000 000,00 грн., в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) 180 000 000,00 гривень;
3. Додатковий договір №21-1КV0210 від "15" грудня 2021 року. Розмір заборгованості станом на дату укладення договору становить 31 500 000,00 грн., в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 31 500 000,00 грн.;
4. Додатковий договір №21-1КV0211 від "15" грудня 2021 року. Розмір заборгованості станом на дату укладення договору становить 268 232 090,93 грн., в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 268 232 090,93 грн., не є такими, що отримані Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТРЕЙД 2022" в розумінні пункту 27 НП(с)БО 16 "Витрати".
В перевіряємому періоді, ТОВ «Агротрейд 2022» сплачено відсотки на суми заборгованості за вищевказаними додатковими договорами: всього за 2023 рік по 4-х кредитних договорах: 2 207 029,27 грн.; всього за 1 квартал 2024 року по 4-х кредитних договорах: 33 437 277,27 грн.; всього за 2 квартал 2024 року по 4-х кредитних договорах: 32 878 142,97 грн.; всього за 3 квартал 2024 року по 4-х кредитних договорах: 33 941 089,56 грн.; всього за 4 квартал 2024 року по 4-х кредитних договорах: 30 372 082,61 грн.; всього за 1 квартал 2025 року по 4-х кредитних договорах: 27 677 569,38 грн.
Нарахування процентів за кредит у бухгалтерському обліку підприємства відображаються кореспонденцією рахунків Дт 951 "Відсотки за кредит" Кт 6841 "Розрахунки по нарахованим відсоткам в національній валюті".
Сплата відсотків відображається кореспонденцією Дт 6841 "Розрахунки по нарахованим відсоткам в національній валюті" Кт 311 "Поточні рахунки в національній валюті". Визначення фінансового результату до оподаткування: Дг 95 "Фінансові виграти" Кт 792 "Результат фінансових операцій" визначено (зменшено) фінансовий результат.
Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції вважав, що переведення боргу за кредитними договорами з ТОВ "Агротрейд Експорт" на ТОВ "Агротрейд 2022" не доводять зв`язок операції з господарської діяльності позивача.
За висновками суду першої інстанції, враховуючи, що ТОВ "Агротрейд 2022" не отримувало компенсації понесених витрат під час сплати відсотків за кредитними договорами, тому безпідставно відносило відсотки до фінансових витрат на підставі договору про заміну позичальника без наміру отримання економічних вигод, компенсації понесених витрат.
Водночас, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що зроблені без урахування всіх обставин справи.
Так, правовою підставою для віднесення сплачених коштів до складу фінансових витрат є договір про заміну сторони, за умовами якого, Позивач прийняв на себе права і обов`язки позичальника за кредитними договорами. 
З дати укладення Договору – 26.12.2024, обов`язок щодо повернення кредитів, сплати комісій банку, нарахованих відсотків та інших платежів за кредитними договорами перейшов до ТОВ «Агротрейд 2022». 
Господарські відносини підтверджені первинними документами та податковим органом не висловлено жодних зауважень щодо їх змісту.
За наслідками вказаної операції відбулися зміни в активах та зобов`язаннях Товариства, що підтверджено договором про заміну позичальника від 26.12.2023, банківськими виписками та відображено в фінансовій звітності.
Позивачем до суду надавався звіт про обґрунтування наявності ділової мети за 2024 р. від 22.09.2025, в якому наведено детальний аналіз фінансової звітності ТОВ «Агротрейд 2022» за 2023 р. - 1 квартал 2025 рр. та кредитного рейтингу, доцільність залучення альтернативних способів фінансування, здійснено порівняння показників рентабельності Платника податку з іншими компаніями галузі, порівняння відсоткових ставок за переведеним боргом та ринкових відсоткових ставок. 
Проведеним аналізом здійснених операцій встановлено, що залучення кредитних коштів, контроль за обслуговуванням заборгованості, спільне використання напрацювань, експертизи Контрагента на ринку та здійснення подальшої співпраці дозволяють ТОВ «Агротрейд 2022» швидко інтегруватися на ринок, мінімізувати ризики, забезпечити фінансову стабільність та створити умови для отримання прибутку, що свідчить про наявність чіткої ділової мети у здійснених господарських операціях.
За результатами проведених розрахунків встановлено, що фактична процентна ставка за умовами Кредитних договорів є нижчою, а не вищою за ринковий діапазон, така умова не призводить до завищення витрат Платника податку, не зменшує базу оподаткування та не створює податкових переваг.
Тобто, досягнення економічного ефекту підтверджено фінансовою звітністю, якій суд першої інстанції не надав жодної оцінки.
Посилання суду першої інстанції на те, що позичальники належать до єдиної групи суб`єктів господарювання колегія суддів вважає такими, що не свідчать про те, що витрати ТОВ «Агротрейд 2022» з обслуговування боргів за кредитними договорами 2021 року не вчинені в межах господарської діяльності та не мають розумної ділової мети.
Колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не забороняє заміну позичальника між компаніями однієї групи.
Як зазначив позивач та не спростував відповідач, підприємство залучало обігові кошти за кредитними лініями в розмірі 122 284 732,26 грн., за користування якими передбачено сплату відсотків під час виконання контрактів з його контрагентами, зокрема, ТОВ "Кернел-Трейд", ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат". 
Заміна позичальника була єдиним законним способом зберегти майно Позивача та забезпечити подальшу роботу підприємства. Уникнення збитків та збереження активів є такою ж діловою метою, як і отримання прямого прибутку. 
Крім того, ТОВ «Агротрейд 2022» отримано компенсацію понесених витрат у розмірі 599 732 090,93 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 26.12.2023-23.02.2026, ОСВ рах. 3771 за 26.12.2023-23.02.2026, листрм ТОВ «Агротрейд Експорт» від 23.02.2026 № 2026/02-23.).
Як наслідок, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «Агротрейд 2022» правомірно відносило витрати на проценти за користування отриманими кредитами до складу фінансових витрат (рахунок 951) згідно з п. 27 НП(С)БО 16 «Витрати», п. 3 4 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» та власною Обліковою політикою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Податковим органом під час судового розгляду справи, не наведено будь-яких переконливих доводів та не надано належних доказів, які б ставили під сумнів понесення позивачем витрат за сплату процентів за кредитними договорами не в межах господарської діяльності, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин що підтверджують недобросовісність позивача, як платника податків.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Водночас, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час розгляду справи контролюючий орган не підтвердив своєї позиції про заниження позивачем податку на прибуток за рахунок віднесення витрат за нарахованими відсотками за кредитними договорами до фінансових витрат на загальну суму 163 527 582,00 грн належними та допустимими доказами.
Колегія суддів з урахуванням вказаного, дійшла висновку, що контролюючим органом не подано належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що понесення витрат ТОВ «Агротрейд 2022» по процентам за кредитними договорами підтверджені наявними належним чином оформленими первинними документами, пов`язані з господарською діяльністю підприємства, а висновок відповідача про безпідставність відповідних дій, з яким погодився суд першої інстанції є таким, що не відповідає дійсності та не ґрунтується на належних доказах.
Як наслідок, податкове повідомлення-рішення № 00437420703 в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 35 879 105,00 грн (в тому числі 28 703 284,00 грн – основне зобов`язання, 7 175 821,00 грн – штрафні санкції) є безпідставним та підлягає скасуванню.
Натомість, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, що призвело до помилкового висновку про доведення відповідачем обставин порушення позивачем п.п.134.1.1. п.134.1 ст.134 ПК України, п.7 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток) на загальну суму 163 527 582,00 грн та заниження податку на прибуток.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги частково спростовують відповідні висновки суду, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення № 00437420703 в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 35 879 105,00 грн (в тому числі 28 703 284,00 грн – основне зобов`язання, 7 175 821,00 грн – штрафні санкції) з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
В іншій частині судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення , він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як убачається з матеріалів справи, позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 47 566,69 грн та апеляційної скарги – 74 983,64 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.
Водночас, судовий збір за подання позову становив 30 280,00 грн (10 прожиткових мінімумів), а за подання апеляційної скарги – 45 420,00 грн.
Крім того, позовна заява та апеляційна скарга подані ТОВ «Агротрейд 2022» через систему «Електронний суд», а отже за їх подачу мав застосовуватись коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, передбачений ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".
Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду позов задоволено частково, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 56 078,56 грн (92.6% від 60 560,00 грн).
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд 2022» задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 по справі № 520/31482/25 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення № 00437420703 від 10.09.2025 в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 35 879 105,00 грн (в тому числі 28 703 284,00 грн – основне зобов`язання, 7 175 821,00 грн – штрафні санкції).
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд 2022» - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00437420703 від 10.09.2025 в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 35 879 105,00 грн (в тому числі 28 703 284,00 грн – основне зобов`язання, 7 175 821,00 грн – штрафні санкції).
В іншій частині відмови в задоволенні позову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 у справі № 520/31482/25 - залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ЄДРПОУ 43983495, вул. Г. Сковороди, 46, м. Харків, 61057) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд 2022» (ЄДРПОУ 45093823, вул. Дмитрівська, 31/35, м. Харків, 61012) витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 56 078,56 грн (п`ятдесят шість тисяч сімдесят вісім гривень 56 копійок).
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя | | В.Б. Русанова
Судді | | Я.В. П`янова   А.О. Бегунц