Справа № 466/77/26    Головуючий у 1 інстанції: Невойт П. С. 
Провадження № 33/811/918/26   Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2026 року, 

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами, на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір, у розмірі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 26.12.2025 о 01:25 год. у м. Львові на вул.Єрошенка, 2, керував транспортним засобом марки «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження, у встановленому законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився. Відтак, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
На зазначену постанову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2026 року, скасувати таку постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що копію оскаржуваної постанови він не отримував, участь в судовому засіданні не брав, оскільки не був належним чином повідомлений про дату судового засідання, а дізнався про таку лише з Єдиного державного реєстру судових рішень.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що під час зупинки транспортного засобу поліцейський не представився та не пред`явив посвідчення, чим порушив ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію»;
Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №550817 від 26.12.2025 року зазначається в графі «особа щодо якої був складений протокол» - ОСОБА_1 , однак у графі «опис установлених даних» зазначається невідома особа – ОСОБА_1 ;
Зазначає, що в протоколі в графі «дата складання протоколу» зазначається 26.12.2025 року 03:21:25 год., в той час коли останній запис з нагрудної камери поліцейського закінчується 26.12.2025 о 03:13 год., що не корелюється між собою та не відповідає дійсним обставинам справи, а відтак в даному випадку мали місце перервані записи, які не можуть враховуватись судом.
Звертає увагу, що він пройшов фактичний медичний огляд на стан сп`яніння за участі медичного працівника, однак відмовився від подальшого його проходження за допомогою приладу Драгер, оскільки сумнівався у справності приладу. Також ставив вимогу забезпечити його процедуру здачі крові або сечі, у чому йому було відмовлено.
Просить звернути увагу, що він є батьком на утриманні якого знаходиться син, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю І групи з дитинства, відтак позбавлення його права на керування транспортним засобом матиме вплив на особисті та сімейні обставини.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвокат 17.06.2026, 22.06.2026, 02.07.2026, 13.07.2026, 29.07.2026 та 10.08.2026 року в судове засідання не з`явились, на кожне засідання подавали клопотання про відкладення.
Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та його захисник, не виявили належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являлись до апеляційного суду. Незацікавленість з розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасником справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких обставин апеляційний суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, оскільки останні були належним чином повідомлені про розгляд справи.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом серії ЕПР1 №550817 від 26.12.2025, відеозаписом, висновком № 002652 щодо результатів медичного огляду від 26.12.2025 року та іншими матеріалами справи.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Відповідно до відеозапису, наданого працівниками поліції вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції під час дії комендантської години та під час спілкування виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Оскільки водій відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, такому запропоновано пройти огляд в медичному закладі. ОСОБА_1 перебуваючи в медичному закладі відмовився проходити огляд за допомогою приладу Драгер та просив провести аналіз крові або сечі. При цьому йому було роз`яснено, що таке дослідження може бути проведене під час вчинення ДТП.
Згідно висновку № 002652 щодо результатів медичного огляду від 26.12.2025 року водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Після складення протоколу, водій був відсторонений від керування автомобілем.
Відтак, протокол серії ЕПР1 №550817 від 26.12.2025 оформлено згідно вимог ст. 256 КУпАП, складено та підписано уповноваженою на те особою, дані, що містяться у ньому, підтверджують подію і обставини правопорушення, узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно, з урахуванням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП та, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА