КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 379/136/26 Апеляційне провадження № 33/824/2940/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Невгад О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Ковальським Віталієм Валентиновичем, на постанову Таращанського районного суду Київської області від 13 лютого 2026 року про притягнення
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 13 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2026 відмовлено захиснику ОСОБА_1 - адвокату Ковальському В.В. в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Таращанського районного суду Київської області від 13.02.2026. Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, що її подала.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 01.04.2026 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ковальський В.В., оскаржив її в апеляційному порядку, повторно подавши апеляційну скаргу до суду першої інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 21.05.2026 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Таращанського районного суду Київської області від 13.02.2026.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що справу було розглянуто у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яку у належний спосіб не було повідомлено про розгляд справи.
Посилається на те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП і щодо нього постанова про притягнення до відповідальності не виносилася.
Також стверджує, що інші докази, наявні в матеріалах справи, не можуть бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та відповідно ч. 5 ст. 126 КУпАП.
09.06.2026 до апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Ковальський В.В. про розгляд апеляційної скарги у режимі відеоконференції, однак судове засідання було відкладено до 07.07.2026.
07.07.2026 ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ковальський В.В. будучи завчасно належним чином повідомленими, у судове засідання не з`явилися. При цьому, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Ковальським В.В. було надіслано до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення судового засідання. Судове засідання було відкладено до 16.07.2026.
16.07.2026 ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ковальський В.В. у судове засідання не з`явилися. При цьому, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Ковальським В.В. повторно подано клопотання про відкладення судового засідання. 
За таких обставин, ураховуючи повторну неявку ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ковальського В.В., апеляційним судом визнано за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи (ч. 7 ст. 294 КУпАП).
Вивчивши матеріали справи, вислухавши позиції учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , 12.01.2026 о 16 год. 30 хв. в м. Тараща по вул. Білоцерківська, повторно протягом року керував ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , не маючи права керування відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції вказав, що винуватість ОСОБА_1 доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає такі висновки суду обґрунтованими та правильними, виходячи з наступного.
За змістом ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Постановою КМУ від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, оформлений та виданий засобами Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС і виготовлений на бланку та/або в електронній формі, після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Як зазначив суд першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, наявні в матеріалах справи докази є такими, що підтверджують викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, зокрема щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Поряд з цим, судом установлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується зокрема:
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 564935 від 12.01.2026 (а.с.1);
- довідкою т.в.о. інспектора відділення адміністративної практики батальйону № 2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП старшого сержанта поліції Наталії Фурсенко від 13.01.2026, в якій зазначено, що відповідно до інформації наявних баз даних гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості стосовно отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами відсутні (а.с.3);
- довідкою т.в.о. інспектора відділення адміністративної практики батальйону № 2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП старшого сержанта поліції Наталії Фурсенко від 13.01.2026 щодо кваліфікації адміністративного правопорушення, у якій зазначено, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівниками патрульної поліції було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 725300 від 19.08.2025 за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., а тому в в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 4);
- відомостями, наявними в системі «Адмінпрактика» про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, постанова серії ДП18 № 725300 від 19.08.2025, за ч. 2 ст. 126 КУпАП та направлення постанови для примусового виконання до Жашківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.5);
- рапортом сержанта поліції Богдана О.О. (а.с.8);
- відеозаписами із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних боді-камер поліцейських, що містяться на диску, на якому зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом без відповідного права, не пред`явлення посвідчення водія на вимогу поліцейського (а.с.11).
Зазначені докази та обставини у своїй сукупності надають змогу встановити усі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення даної справи. 
Не заслуговують на увагу апеляційного суду доводи сторони захисту про те, що докази, наявні в матеріалах справи, не можуть бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та відповідно ч. 5 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно пункту 3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)».
Крім того, у пунктах 4-5 розділу VII згаданої вище Інструкції також зазначено, що поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте у справі рішення.
З наведеного убачається, що на виконання вимог зазначеної інструкції, направляючи матеріали для розгляду до суду, інспектором поліції було підготовлено довідку щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія та довідку щодо кваліфікації адміністративного правопорушення.
Разом з цим, на підтвердження винесення щодо ОСОБА_1 постанови серії ДП18 № 725300 від 19.08.2025 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення, було надано відомості з системи «Адмінпрактика».
Матеріали справи не містять доказів, що постанова серії ДП18 № 725300 від 19.08.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскаржувалась ОСОБА_1 в судовому порядку.
За таких обставин, наявні в матеріалах справи докази сумніву в апеляційного суду не викликають, є належними, достатніми та допустимим, а їх сукупність у повній мірі підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід до розгляду справи та не надано оцінки усім фактичним обставинами справи, як і доводи про розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , якого не було повідомлено про розгляд справи в належний спосіб, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, з яких вбачається, що апелянт був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Водночас, суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував всі обставини справи, надав оцінку як окремо, так і в сукупності, а відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Ковальським Віталієм Валентиновичем - залишити без задоволення.
Постанову Таращанського районного суду Київської області від 13 лютого 2026 року відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук