ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1876/26 Справа № 185/5286/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кононенко Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 665,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 29.03.2026 о 15 годині 00 хвилин по вул. Харківській в м. Павлограді було зупинено транспортний засіб MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився на боді камеру поліцейських: 795612, 796640, чим порушив п. 2.5. ПДР України – відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, зазначивши, що копія постанови суду першої інстанції надійшла на його адресу лише 15 травня 2026 року, у зв`язку з виконанням діяльності, направленої на посилення обороноздатності країни він часто перебуває у від`їздах, зауважує, що строк пропуску є незначним. 
По суті просить скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що працівниками поліції було порушено вимоги ч.5 розділу 11 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року №1026, оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, тому вважає даний доказ недопустимим. Зазначає, що під час вимкнення відеозапису працівники поліції здійснювали відносно нього психологічний тиск. 
Стверджує, що працівник поліції не повідомив йому причину зупинки, що свідчить про безпідставність зупинки транспортного засобу, тому всі подальші дії поліцейських вважає незаконними. Наявність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення через відсутність страхового полісу не може слугувати причиною зупинки автомобіля.
Зазначає, що при здійсненні його огляду працівником поліції йому світили ліхтариком в очі, проте такої ознаки стану наркотичного сп`яніння як “зіниці, що не реагують на світло” не було виявлено та внесено до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Зауважує, що працівники поліції, пропонуючи йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, в порушення діючих норм, запропонували на вибір пройти такий огляд або у м. Павлограді (але за його власні гроші), або безкоштовно у м. Дніпрі. Проте, проведення таких оглядів проводиться виключно за кошти національної поліції, і схиляння його до проходження медичного огляду за власні кошти було незаконним.
У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що наявний в матеріалах справи рапорт не є беззаперечним доказом в розумінні ст.251 КУпАП. Також зазначає, що відеофайли, долучені поліцією до справи, не засвідчено електронним цифровим підписом (ЕЦП) особи, яка здійснювала запис (фото), чи особи, яка робила їх копію. 
Позиції учасників апеляційного процесу.
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаної особи.
Мотиви апеляційного суду.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 07 травня 2026 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 27 травня 2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився 18.05.2026, а також враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги апеляційний суд доходить наступних висновків. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення  ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.7,9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч.1 ст.130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.
Згідно з вимогами ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.
Відповідно до частин другої, третьої, четвертої та шостої статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я у випадках, визначених законом, а направлення особи для проведення такого огляду та його проведення здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Недотримання встановленої законом процедури проведення огляду виключає можливість покладення його результатів або факту нібито відмови від його проходження в основу висновку про винуватість особи.
Положеннями п.12. Розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції (звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції передбачено оформлення направлення на медичний огляд, у якому зазначаються, зокрема, дані про заклад охорони здоров`я, до якого направляється водій. Водночас пунктом 9 розділу ІІ Інструкції встановлено, що поліцейський забезпечує доставлення цієї особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду.
Отже, обов`язок щодо організації проведення медичного огляду, належного оформлення направлення та забезпечення доставлення особи до відповідного закладу охорони здоров`я покладено саме на працівників поліції. Законодавством не передбачено обов`язку водія самостійно шукати медичний заклад, оплачувати проходження огляду або витрати, пов`язані з доставленням до нього. Будь-яке перекладення такого обов`язку на особу суперечить вимогам статті 266 КУпАП, Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735.
Дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських встановлено, що після пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 висловив згоду пройти відповідний медичний огляд. Водночас працівники поліції повідомили йому, що безкоштовне проходження огляду можливе лише у місті Дніпрі, а у місті Павлограді такий огляд коштуватиме 2000 гривень. Після цього жодних дій щодо забезпечення доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я поліцейські не вчинили.
 Такі дії працівників поліції не відповідають вимогам закону. Крім того, матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб був зупинений саме у місті Павлограді. За таких обставин твердження поліцейських про необхідність проходження огляду у цьому ж місті виключно за власний рахунок водія є очевидно безпідставним та таким, що не передбачене жодною нормою чинного законодавства. Навпаки, саме поліцейські були зобов`язані забезпечити проведення огляду у найближчому уповноваженому закладі охорони здоров`я без покладення на особу будь-яких додаткових фінансових чи організаційних обов`язків.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що направлення на медичний огляд водія, яке міститься в матеріалах справи, оформлено з порушенням вимог Інструкції №1452/735. Зокрема, у ньому взагалі не зазначено найменування закладу охорони здоров`я, до якого мала бути доставлена особа для проведення медичного огляду. За відсутності таких відомостей направлення не дає можливості встановити, до якого саме уповноваженого медичного закладу було направлено водія, чи є цей заклад найближчим до місця зупинки транспортного засобу та чи має він право на проведення медичного огляду.
Така неповнота оформлення направлення свідчить про істотне порушення встановленої законом процедури та додатково підтверджує, що поліцейські фактично не забезпечили виконання вимог статті 266 КУпАП, Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735 щодо належної організації медичного огляду.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 безумовно та категорично відмовився від проходження медичного огляду. Навпаки, досліджений відеозапис свідчить про його згоду пройти огляд, тоді як непроведення останнього стало наслідком невиконання працівниками поліції покладених на них законом процесуальних обов`язків. Сам факт того, що після неправомірних вимог поліцейських огляд не був проведений, не може кваліфікуватися як відмова від його проходження у розумінні частини першої статті 130 КУпАП.
Відповідно до статей 245, 251, 252 та 280 КУпАП саме орган, який склав протокол, зобов`язаний надати належні, допустимі та достатні докази на підтвердження всіх елементів складу адміністративного правопорушення, а суд повинен всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи. 
За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь. Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Оскільки матеріали справи не підтверджують факту належно запропонованого та організованого медичного огляду відповідно до вимог статті 266 КУпАП, а допущені працівниками поліції істотні порушення процедури унеможливлюють висновок про наявність у діях ОСОБА_1 відмови від проходження огляду, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2026 року щодо  ОСОБА_1 — скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун