Справа № 364/77/26
Провадження № 2/364/176/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуюча суддя Моргун Г.Л.,
за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши в селищі Володарка, у відкритому судовому засіданні, цивільну справу 

за первісним позовом ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел. НОМЕР_2 ),
представник позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , № тел. НОМЕР_2 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1  )
до 
ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (ЄДРПОУ 38548598 , адреса АДРЕСА_4, ел. пошта: esud@creditkasa.ua, тел. 0800200221)
третя особа:
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_3 );
приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович ( адреса: вул. Глибочицька, 40У, прим. 502, каб. 1, м. Київ, 04052, е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ),
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 

за зустрічною позовною заявою 
ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (ЄДРПОУ 38548598 , адреса Україна, 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, ел. пошта: esud@creditkasa.ua, тел. 0800200221)
представник позивача Цигульський Олександр Валентинович (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса Україна, 01133, місто Київ, бульвар ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26, офіс 407, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_3 тел. НОМЕР_5 ) 
до 
ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел. НОМЕР_2 ),
представник позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , № тел. НОМЕР_2 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1  )
про стягнення грошових коштів за кредитним договором 0761-7522 від 31.07.2021, 

У С Т А Н О В И В:

22.01.2026 представник позивача звернувся до суду із зазначеною заявою та посилаючись на обставини виниклих правовідносин та на ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 15-16, 626, 629 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 18-19, 23, 30, 43, 175, 182, 183 ЦПК України, просить суд:
- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження. При розгляді справи застосувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 21.09.2021 №910/10374/17;
- прийняти довідома заяву позивача про можливе подання ним в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України додаткового розрахунку судових витрат та підтвердження їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №22857 від 22.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з боржника ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0761-7522 від 31.07.2021 в розмірі 28590,00 грн; 
- стягнути з відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598) на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, - 25263,24 грн;
- стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 8600,00 грн;
- в разі неявки позивача або його представника в судові засідання, розгляд справи проводити без їх участі. Проти винесення заочного рішення позивач не заперечує.

26.01.2026 судом відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Володарського районного суду Київської області на 23.02.2026.

Одночасно суд витребував:
- у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 матеріали на підставі яких вчинено виконавчий напис № 22857 від 22.12.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 0761-7522 від 31.07.2021 в розмірі 28590,00 грн;
- у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова Олександра Олександровича копію виконавчого провадження № НОМЕР_7 від 08.02.2022 відкритого на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 №22857 від 22.12.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 28590,00 грн.

23.02.2026 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 10.03.2026, у зв`язку з невиконанням ухвали суду приватним нотаріусом .

03.02.2026 до суду надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Представник позивача просить суд прийняти зустрічну до спільного розгляду з первісним позовом (справа № 364/77/26). За результатами розгляду цієї зустрічної позовної заяви - повністю задовольнити позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 0761-7522 від 31.07.2021, в розмірі 28 590,00 гривень, що складається з:- прострочена заборгованість за кредитом - 12 000,00 грн;- прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 15 960,00 грн - витрати на нотаріальні послуги для вчинення виконавчого напису нотаріуса - 630,00 грн. Судові витрати у розмірі 2 662,40 гривень, пов`язані з розглядом цієї позовної заяви, у встановленому законодавством порядку покласти на відповідача, та стягнути їх з нього в повному обсязі на користь позивача.

10.03.2026 суд прийняв до свого провадження зустрічну позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за Кредитним договором 0761-7522 від 31.07.2021 та об`єднав в одне провадження з первісним позовом. 

Перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив справу до спільного розгляду в підготовчому судовому засіданні на 12 годину 02 квітня 2026 року. 

13.03.2026 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, якою представник позивача за первісним позовом просить суд у задоволенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 3-ті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити в повному обсязі.

02.04.2026 суд відклав підготовче судове засідання на 23.04.2026 на 09 годину, та повторно витребував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 матеріали на підставі яких вчинено виконавчий напис № 22857 від 22.12.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 0761-7522 від 31.07.2021 в розмірі 28590,00 грн.
Одночасно суд зобов`язав ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду справи оригінали письмових доказів (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), які містяться в кредитній справі відповідача, а саме: кредитний договір (у тому числі електронний) та додаткові угоди до нього; докази ідентифікації відповідача; докази укладення кредитного договору (у тому числі електронні дані, OTP, SMS або інші ідентифікатори); докази отримання та/або зарахування кредитних коштів відповідачу; докази належності платіжного інструменту (банківської картки/рахунку) відповідачу; виписки з рахунків та інші документи, що підтверджують рух грошових коштів; детальний розрахунок заборгованості із зазначенням її складових (тіло кредиту, проценти, комісії, штрафні санкції). Позивачу за зустрічною позовною заявою роз`яснено наслідки не подання до суду витребуваних доказів, які передбачені п. 9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

23.04.2026 суд закрив підготовче судове провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11 годину 25.05.2026.

25.05.2026 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 18.06.2026, у зв`язку ненадходженням витребуваних судом письмових доказів. Одночасно суд звернувся до Київського міжрегіональне управління Міністерства юстиції, за отриманням інформації стосовно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від якого було витребувано матеріали, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 22857 від 22.12.2021, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 0761-7522 від 31.07.2021 в розмірі 28590,00 грн. Однак поштові відправлення направлені на адресу, зазначену в Єдиному реєстрі приватних нотаріусів України, повернулися без вручення з відміткою «АДРЕСАТ ВІДСУТНІЙ». З огляду на викладене та з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, надати інформацію, щодо місцезнаходження приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ав разі припинення нотаріальної діяльності - повідомити місце передачі документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. 

18.06.2026 суд витребував від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" інформацію щодо  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зокрема : 
1.Підтвердження належності йому банківської картки № НОМЕР_6 на яку 31.07.2021 відбулося зарахування кредитних коштів у розмірі 12000,00 грн?;
2.Виписку по рахунку (банківської картки № НОМЕР_6 ) на який 31.07.2021 відбулося зарахування кредитних коштів у розмірі 12000,00 грн. 
Одночасно відкладено судовий розгляд справи по суті на 06.07.2026, про що повідомлено учасників судового провадження.

06.07.2026 у судове засідання сторони на виклик суду не з`явилися, про час та місце судового засідання належним чином повідомлені. 

Представник первісного позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслав на адресу суду заяву, якою просив підготовче судове засідання провести без їх участі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» свого представника у судове засіданні не направили, про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлялися належним чином. Заяв та клопотань про проведення судового засідання без їх участі чи про відкладення до суду не надходило.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про відкриття провадження та підготовче судове зсідання повідомлявся шляхом направлення на адресу місцезнаходження поштових відправлень, однак відправлення повернулися з відміткою адресат відсутній.
На запит суду 04.06.2026 від Управління нотаріату Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла відповідь, згідно якої Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1350/6 від 01.09.2021 приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_5. зареєстрована по Київському міському нотаріальному округу з 01.09.2021 та видане реєстраційне посвідчення № 1851 від 01.09.2021. Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5. » від 26 липня 2022 року № 517/6 відповідно до статей 30, 30? Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з набрання законної сили обвинувальним вироком суду від 03 червня 2022 року, яким приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5. засуджений за умисне кримінальне правопорушення, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5. ( ОСОБА_5 ) припинена з 27 липня 2022 року. 2 Додатково слід зазначити, що наказом Міністерства юстиції України «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_5 » від 28 червня 2022 року № 4091/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 06 вересня 2022 року за № 2 та на підставі підпунктів «б» та «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 23 листопада 2007 року № 6638 на ім`я ОСОБА_5 , анульовано ( т. 2 а.с.15-16).

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович, про відкриття провадження та про час і місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином. Заяв та клопотань про відкладення на адресу суду від нього не надходило.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності дійшов наступних висновків. 

Судом установлено, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис №22857 про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з боржника ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0761-7522 від 31.07.2021 в розмірі 28590,00 грн. 

В подальшому 08.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження НОМЕР_8 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 №22857 від 22.12.2021 про стягнення з боржника, ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суми боргу у розмірі 28590,00 грн ( а.с.110-161).

Встановлено, що 04.02.2026 приватним виконавцем Шарковим Олександром Олександровичем зупинено вчинення виконавчих дій до розгляду справи по суті.
У межах вказаного виконавчого провадження було винесено постанова про стягнення з боржника основної винагороди та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постанова про арешт коштів боржника.
Виконавче провадження також містить копію договору про відкриття кредитної лінії № 0761-7522 від 31.07.2021, укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 . Зазначений договір нотаріально не посвідчений (а. с. 112-114).

Суд, дослідивши вищевказані докази, зазначає, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, крім цього, дані документи свідчать про недотримання нотаріусом встановленого законом порядку вчинення виконавчого напису.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів має право звернутися до суду, яке може захистити цивільне право або інтереси в одному із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
При цьому, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17, постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 199/1467/21.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.
Крім цього, судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі №826/20084/14 Постанову № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.
Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14.
Оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Вказане узгоджується з позиціями Верховного Суду, викладених у постановах від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, від 21.12.2022 року у справі №461/10686/20, від 08.12.2021 року у справі № 751/5727/20, від 08.08.2022 року у справі №752/16820/19, від 28.06.2023 року у справі №758/3725/21.
Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що слід визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правова підстава, на якій відповідач набув грошові кошти, відпала у зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, а існування між сторонами договірних відносин, що виникли з договору кредиту, зазначеного не спростовує.
Як вбачається з відповіді приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова О. О. (а.с.145), котрою останній повідомив про загальний розмір стягнутих, на дату надання відповіді, з ОСОБА_1 грошових коштів за виконавчим провадженням НОМЕР_8 у розмірі 28274,56 грн., з яких: - 25263,24 грн - кошти стягнуті на користь стягувача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»; - 2526,32 грн - кошти стягнуті на основну винагороду приватного виконавця Канцедала О.О.; - 485,00 грн - кошти стягнуті на погашення понесених мінімальних витрат виконавчого провадження. Так, станом на дату подання позовної заяви в межах виконавчого провадження НОМЕР_8 з боржника було стягнуто на користь стягувача 25263,24 грн. 
Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів з відповідача у розмірі 25263,24 гривень.
Таким чином, суд вважає, що існують підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 25263,24  грн.
З огляду на встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується правомірність вимог позивача за первісним позовом в частині вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №22857 від 22.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" з боржника ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0761-7522 від 31.07.2021 в розмірі 28590 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 коп. 

Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 8600,00 грн.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано (а.с. 30-33): договір про надання правової допомоги від 16.12.2025; акт здачі-прийняття наданих послуг від 17.12.2025, квитанцію про сплату. 
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, суд має брати до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг, а також чи відповідають вони ціні позову. 
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає доцільним стягнути з відповідачки на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 5000 грн, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та обсягу виконаної адвокатом роботи.

Окрім наведеного, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги за первісним позовом - в повному обсязі, відтак сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1211,20 грн.

При вирішенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" суд встановив наступні обставини.
31.07.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0761-7522 від 31.07.2021. 
Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови його використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Позивач стверджує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 договір укладено в електронній формі з дотриманням вимог ЗУ «Про електронну комерцію» шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому позивач вказує, що виконав свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 0761-7522 від 31.07.2021, надавши відповідачу за зустрічним позовом кредит у розмірі 12000,00 грн, а відповідач отримав зазначені кошти.
В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно повернути грошові кошти надані відповідно до кредитного договору у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно договору.
Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, у відповідача існує перед позивачем заборгованість за кредитним договором становить 28590, 00, з яких:
-прострочена заборгованість за кредитом становить - 12000,00 грн;
- прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 15960,00 грн;
- витрати за нотаріальні послуги для вчинення виконавчого напису нотаріуса - 630,00 грн.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
З дослідження наданих позивачем документів вбачається, що доказів того, чи видані за цим кредитним договором кошти, матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичного перерахування кредитних коштів відповідачу."
Так, Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII, щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності і уможливив би покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Окрім того у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору.
Також позивач зазначає в позові про те, що відповідач отримувала одноразовий ідентифікатор, використовував його для укладення кредитного договору. Разом з тим, всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами. При цьому в позовній заяві взагалі не зазначено позивачем, у який спосіб відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор. Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження способу надсилання відповідачу одноразового ідентифікатор, наприклад інформацію від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачу, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, або роздруківки листа, направленого на електронну поштову скриньку відповідача тощо.
В той же час, позивач не вказує, яким чином проводилась ідентифікація особи позичальника та чи проводилась вона взагалі, та не надає доказів проведення такої ідентифікації, не надає доказів відправлення одноразового ідентифікатора відповідачу, не надає доказів того, що саме відповідач, використав ідентифікатор для укладення кредитного договору.
Крім того, також неможливо перевірити факт підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем, адже тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів, однак позивачем вони до суду не надані. 
Слід також зазначити, що відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в п.п.6.15 постанови від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц (https://revestr.court.qov.ua/Review/107219918) «Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину. а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію».
Законом визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Отже, доводи позивача щодо розміру нарахованих сум заборгованості не підтверджені жодними належними доказами, хоча навіть операції в електронному виді можуть та мають бути підтверджені певними доказами, а правових підстав приймати бездоказово позицію позивача як апріорі істинну тільки тому, що позивачем є банківська установа, законом не встановлено і у суду таких повноважень немає.
При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи.
Так, правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.
Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредитних коштів, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу коштів у заявленому позивачем розмірі, тому відсутні підстави їх стягнення.
До того ж, сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості.
Позивач за зустрічним позовом, стверджуючи про укладення кредитного договору та надання кредитних коштів відповідачу, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.
Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст.83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.
Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.
Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.
Відповідно до ч. 1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.
Згідно із ч. 2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно із ч. 2, ч. 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч. 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, не вбачається підстав для стягнення з відповідача за зустрічною позовною заявою на користь позивача за зустрічною позовною заявою в порядку повернення кредиту будь-яких коштів. З огляду на наведене зустрічний позов задоволенню не підлягає.
З огляду на те, що суд відмовляє у зустрічному позові, тому судові витрати понесені позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України не стягуються.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, 
В И РІ Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", 
третя особа:
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5;
приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович;
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №22857 від 22.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" з боржника ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0761-7522 від 31.07.2021 в розмірі 28590 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 коп. 

Стягнути з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (ЄДРПОУ 38548598 , адреса АДРЕСА_4, ел. пошта: esud@creditkasa.ua, тел. 0800200221) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел. НОМЕР_2 )- 25263 (двадцять п`ять тисяч двісті шістдесят три) гривень 24 коп. безпідставно набутих коштів. 

Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В решті позовних вимог  ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором 0761-7522 від 31.07.2021 - відмовити.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2026 року.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       Г. Л. Моргун