Справа № 708/950/25
Провадження № 2/708/20/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Попельнюха А. О.,
з участю:
секретаря судових засідань Омельченко Ю. М.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки адвоката Небилиці Р. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів та

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Небилицю Р. В. звернулася до суду із позовом до АТ КБ "Приватбанк"про захист прав споживачів. В обґрунтування поданого позову позивачка зазначила, що вона є клієнтом АТ КБ "Приватбанк". На ім`я позивачки відкритий рахунок НОМЕР_1 . Для користування рахунком емітований платіжний засіб – картка. До 17.11.2024 включно у користуванні позивачки перебувала картка під № 5363…8707. Для зручності користування грошовими коштами на мобільний телефон « НОМЕР_2 » (IMEI НОМЕР_3 ), що належить позивачеві, встановлений мобільний застосунок «Приват24». Для
проведення операцій за рахунком та карткою ОСОБА_1 використовує фінансовий номер телефону НОМЕР_4 .
17.11.2024 ОСОБА_1 перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . О 17 год 49 хв на її мобільний телефон ( НОМЕР_4 ) був здійснений дзвінок з номера телефону мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_5 . Після натискання на знак виклику у телефоні відбулася розмова з невідомою жінкою, яка назвалася оператором компанії «Лайфселл». Якість телефонного зв`язку не була належною, а тому деякі слова для позивачки були незрозумілі. З певних висловів можна було зрозуміти, що, найімовірніше, йшла мова про підтвердження номера її мобільного телефону.
Після здійснення такого дзвінка позивачка виявила, що її мобільний номер НОМЕР_4 та банківський застосунок «Приват24» заблоковані. 
Щоб заблокувати банківську картку та запобігти можливому зняттю коштів з рахунку, відкритого в АТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_1 з іншого належного їй номера телефону НОМЕР_6 передзвонила за номером телефону гарячої лінії АТ КБ "Приватбанк"за номером 3700. Проте такий дзвінок банком прийнятий не був, оскільки здійснений «не з фінансового телефону».
Щоб відновити фінансовий номер телефону позивачка набрала номер телефону оператора «Лайфсел» 063-543-3000 та повідомила про блокування її номера. Варто звернути увагу, що саме з цього номера до неї був здійснений дзвінок для уточнення її номера телефону. Після розмови з працівником компанії «Лайфселл» фінансовий номер телефону НОМЕР_4 був поновлений. Відразу ОСОБА_1 здійснила дзвінок до «Приватбанку» за номером 3700 та заблокувала банківську картку.
Наступного дня, а саме 18.11.2024, ОСОБА_1 прибула до відділення АТ КБ "Приватбанк"у м. Чигирині Черкаської області, де банківським працівникам повідомила про те, що 17.11.2024 відбулося блокування фінансового номера телефону, мобільного банківського застосунку «Приват24». Від працівників банку вона дізналася, що 17.11.2024 з її картки № 5363…8707 за рахунок кредитного ліміту відбулося зняття грошових коштів у розмірі 47 565,16 грн шляхом здійснення п`ятьох транзакцій, а саме: о 18-35 год на суму 1 552, 73 грн та 1 863,27 грн, о 18-46 год на суму 1 708,00 грн, о 18-48 год на суму 23 290,88 грн, о 18-49 год на суму 19 150,28 грн. Відповідна виписка працівниками відповідача була надана позивачеві.
З отриманої виписки вбачається, що зняття коштів відбулося в той період, коли позивачка намагалася заблокувати картку.
Про те, що списання коштів на вказану суму відбулося без її згоди, позивачка повідомила працівників банку, залишила усну заявку про шахрайські дії, яку один з працівників вніс до банківського програмного комплексу за допомогою планшета, та запитала про подальший порядок дій, на що їй рекомендували замінити банківську картку та звернутися до поліції із відповідною заявою.
В цей же день відбулася заміна банківської картки.
19.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до поліції із заявою про незаконне заволодіння її грошовими коштами. Відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2024 із правовою кваліфікацією вчиненого правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування були встановлені такі обставини:
- 17.11.2024 до 17:53:40 год абонентський номер НОМЕР_7 використовувався для зв`язку в мобільному телефоні із IMEI НОМЕР_3 . Починаючи з 17:54:03 год 17.11.2024 мобільний пристрій був змінений на пристрій з IMEI 3522078227883505;
- Відбулася зміна унікального ідентифікатора мобільного абонента в мережах GSM, UMTS, LTE, який зберігається на SIM-карті та використовується операторами мобільного зв`язку для ідентифікації абонента та надання йому послуг. До 17:53:40 год 17.11.2024 ідентифікатор був під номером 255065004049028. О 17:54:03 год 17.11.2024 відбулася його зміна на номер 255065007792326;
- До 17:53:40 год 17.11.2024 адреса розташування базової станції та азімуту становила « АДРЕСА_2 , 49.1890174 32.629526, AZ=320». З 17:54:03 год 17.11.2024 вона змінилася на « АДРЕСА_3 , AZ=240».
- 17.11.2024 о 18:08:27 год відбулася зміна фінансового мобільного номеру з НОМЕР_7 оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» на НОМЕР_8 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна». В той же час відбулася зміна мобільного пристрою з «SM-А256B/Samsung» на «M2101K9G/Xiaomi».
10.12.2024 у зв`язку із неотриманням відповіді щодо поданої 18.11.2024 усної заявки про шахрайські дії позивачка звернулася до АТ КБ "Приватбанк"із письмовою заявою з проханням провести внутрішнє розслідування обставин списання коштів з рахунку та повернути відповідну суму позивачу, на яку листом відповідача від 18.12.2024 було відмовлено та рекомендовано звернутися із заявою до правоохоронних органів.
27.03.2025 позивачка повторно звернулася до АТ КБ "Приватбанк"із заявою про проведення внутрішнього розслідування та проханням повернути незаконно списану з її рахунку суму грошових коштів.
Листом від 27.03.2025 № 20.1.0.0.0/7-250327/76798 банк повідомив про неможливість повернення коштів. Дана відмова мотивована тим, що вхід до системи дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking «Приват24», в якій переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу, відбувся під авторизацією позивачки. За словами відповідача, ОСОБА_1 нібито особисто ввела своєї ім`я та пароль, зайшла до системи «Приват24», створила необхідний платіж, ввела тільки їй відомий ключ доступу, після чого до банку надійшло платіжне доручення, на підставі якого, власне, банк і здійснив списання коштів.
Оскільки зняття коштів відбулося всупереч волі та поза увагою позивачки, ОСОБА_1 не передавала стороннім особам та не втрачала інформацію, необхідну для входу до системи дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking «Приват24» та створення платіжного доручення, то відмова банку повернути незаконно списані з її рахунку кошти є протиправною, що стало підставою звернення до суду. Просить суд зобов`язати АТ КБ "Приватбанк"відновити на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , залишок коштів до стану, який передував здійсненню 17.11.2024 неакцептованих платіжних операцій. Зобов`язати АТ КБ "Приватбанк" повернути на рахунок № НОМЕР_1 проценти, нараховані та сплачені ОСОБА_1 після 17.11.2024 за використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок незаконного списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 , та відшкодувати їй понесені судові витрати.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 08.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.03.2026 провадження у справі зупинено у зв`язку із призначенням судової фоноскопічної експертизи, проведення якої доручено експертам Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Ухвалою суду від 07.07.2026 провадження у справі поновлено, справа призначена до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Суду пояснила, що вона кошти зі свого рахунку не знімала та платіжні доручення на їх перерахування не формувала. 17.11.2024 у вечірній час на її мобільний номер телефону зателефонував оператор Лайфа, який лише просив підтвердити належність їй номеру телефону. Вона слідувала інструкціям оператора, після чого її номер телефону був заблокований. Записаний банком телефонний дзвінок містить не її голос, оскільки він взагалі не схожий на її. Додатковим підтвердженням, що вона не спілкувалася із оператором є повідомлене місце її народження, зокрема вона народилася у «селі Трушівці», проте у наданому записі жіночий голос повідомляє, що вона народилася у «селищі Трушівці». Відповідно вона б такого ніколи не сказала б. Крім того, у записі мова йде про необхідність перерахування коштів племінниці, хоча у дійсності у неї є лише племінники, відповідно вона не могла б повідомити про необхідність перерахування коштів племінниці. Крім того, сума транзакції не відповідає змісту розмови, оскільки підтверджено було платіж на суму 1 650,00 грн, натомість платежу на таку суму не було. Загалом шахраї з її рахунку зняли близько 50 тисяч гривень. 
Представник позивачки – адвокат Небилиця Р. В. позов підтримав та просив суд його задовольнити. Додатково зазначив, що висновок експерта не містить категоричності, тому не може підтверджувати, що саме позивака телефонувала до служби підтримки банку. До моменту шахрайського списання коштів були змінені фінансовий номер телефону та прив`язка до базової станції, зокрема за короткий проміжок часу змінено місцезнаходження з с. Трушівці на м. Черкаси, що з урахуванням відстані просто неможливо. 
Представник відповідача АТ КБ "Приватбанк" – за довіреністю Назаренко С. М. у судове засідання не з`явився, суду надав заяву з проханням відкласти розгляд справи через неможливість його явки. За наслідками розгляду такої заяви суд протокольною ухвалою у її задоволенні відмовив, оскільки неможливість явки одного представника юридичної особи не виключає можливість явки у судове засідання іншого представника, відповідно повідомлена представником ОСОБА_2 причина неможливості явки не може бути визнана поважною причиною для відповідача.
У попередніх засіданнях представник проти задоволення позову заперечував, на обґрунтування наявних заперечень зазначав, що позивачка самостійно передала шахраям конфіденційну інформацію, за допомогою якою шахраї отримали доступ до її карткового рахунку, відповідно вина банку відсутня.
Суду також надав письмові заперечення, у яких зазначив, що в Умовах та правилах надання банківських послуг зазначено, що фінансовий номер телефону клієнта – це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть виконуватися платіжні операції.
Підтверджується клієнтом під час активації банківської послуги за допомогою POS- терміналу у відділенні банку, банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду платіжної картки і sms-паролем, а також у системі «Приват24» банку (у разі зміни логіна користувача).
На клієнта покладені зобов`язання про нерозголошення інформації з обмеженим доступом.
Також клієнт банку зобов`язаний вжити заходів щодо збереження інформації з обмеженим доступом, запобіганню доступу до носіїв інформації з обмеженим доступом як зі сторони третіх осіб, так і працівників та/або членів сім`ї.
Для уникнення неправомірних операцій з рахунками клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення фінансового номеру телефону клієнта та/або доступу до програмних комплексів банку.
Тому представник банку вважає, що саме в результаті дій позивачки доступ до її Приват24 був наданий невідомій особі.
Тобто, факт обізнаності невідомою особою з обліковими даними позивачки та підтвердження нею входу шляхом натискання “1” під час IVR-дзвінка з особистого фінансового номеру телефону позивачки вказує на надання ОСОБА_1 третім особам контролю над її рахунками. Тому банк вважає, що втрата грошових коштів сталася через власну недбалість позивачки по захисту власних персональних даних і коштів та внаслідок особистих дій ОСОБА_1 .
Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі установлених судом фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» до банківських послуг належать відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу); розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 47).
Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами (ч. 1 ст. 1067 ЦК України).
На підставі ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до п.п. 6 п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків – резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492 (зі змінами) поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України;
Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.
Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 2 ст. 1074 ЦК України).
Також суд ураховує, що відповідно до загальних засад цивільного процесуального законодавства цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує, така обставина підлягає доказуванню. Таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно до п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.
Держателем платіжного інструменту є фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту (п. 7 ч. 1ст. 1 Закону).
Згідно з п.п. 57, 42 ч. 1 ст. 1 Закону платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.
Неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.
Постановою Правління Національного банку України 29 липня 2022 року № 164 затверджено Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів (далі Положення), яке встановлює загальні вимоги Національного банку до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням.
Відповідно до п. 136 Положення користувач зобов`язаний, зокрема, зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.
Згідно з п. 138 Положення емітент зобов`язаний: забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення); зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення; забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту тощо.
Пунктом 140 Положення визначено, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації, ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Згідно з п. 141 Положення емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення). Емітент під час видачі платіжного інструменту зобов`язаний поінформувати держателя про можливість або неможливість зміни ПІНу.
Відповідно до п. 146 Положення власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/17744/21 вказано, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначенні того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку, ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
З матеріалів справи судом установлено, що 19.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення, а саме, що 17.11.2024 близько 18 год 30 хв невстановлена особа із використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами з кредитної картки банку «Приватбанк» в сумі 47 565,00 гривень, чим заподіяла останній матеріальних збитків. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення проведена за ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про нього внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024250310003835.
Додатково суд звертає увагу, що позивачка ОСОБА_1 після цього звернулася до АТ КБ «Приватбанк» 18.11.2024 о 15:06 з проханням замінити їй банківську картку, після чого вона була замінена. Після цього офіційне звернення щодо шахрайських дій по картковому рахунку мало місце вже 19.11.2024, що підтверджено наданим відповідачем записом такого повідомлення.
Листом АТ КБ «Приватбанк» від 18.12.2024 позивачеві ОСОБА_1 було повідомлено, що переказ коштів з належної їй картки № НОМЕР_9 був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід у Приват24 був здійснений під авторизацією ОСОБА_1 . Під час даної процедури клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового номера ОСОБА_1 та іншої особистої інформації. 
27.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із письмовою заявою з проханням припинити нараховувати їй відсотки та скасувати кредитний договір з поверненням усіх раніше сплачених нею коштів у рахунок оплати нарахованих процентів. 
Листом від 27.03.2025 у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.
Також, під час розгляду справи судом із наданих доказів було установлено, що 17.11.2024 для входу у Приват24 був використаний логін та пароль ОСОБА_1 , після чого змінений фінансовий номер телефону. У свою чергу працівники банку з метою проведення додаткової перевірки клієнта та для підтвердження однієї із транзакцій зателефонували користувачеві, та отримали відповіді щодо індивідуальних даних клієнта, а саме підтвердили прізвище, ім`я та по батькові клієнта, дату та місце народження, відомості про місце роботи та джерела доходів, що підтверджено наданим суду записом такої розмови. Відповідно у працівників банку не могли виникати сумніви щодо ідентифікації клієнта та, відповідно, були відсутні правові підстави для блокування фінансових операцій. Твердження представника позивачки про можливість визначення втрати доступу ОСОБА_1 до свого мобільного телефону через істотну зміну прив`язки до базових станцій оператора мобільного зв`язку суд оцінює критично, оскільки чинним законодавством на відповідача не покладений обов`язок ураховувати у тому числі можливу геолокацію клієнта, його прив`язку до базових станцій, наявність чи відсутність інших метаданих. 
У свою чергу отримання сторонніми особами відомостей про персональні дані ОСОБА_1 та можливість здійснення ними входу до Приват24, ураховуючи необхідність введення логіну та пароля, які можуть бути відомі лише клієнту, на переконання суду підтверджує, що саме ОСОБА_1 передала стороннім особам доступ до своїх персональних даних, що у свою чергу виключає вину банку у списанні з її карткового рахунку грошових коштів. 
Наданий експертом висновок від 24.06.2026 за № СЕ-19/126-26/4329-В3 суд не враховує під час розгляду справи, оскільки він не дає можливості надати категоричний висновок про належність чи неналежність записаного банком голосу клієнту чи іншій особі, оскільки має висновок про можливу належність голосу ОСОБА_1 . Відповідно такий висновок не відповідає стандартам доказування та не може бути доказом у справі.
У свою чергу суд ураховує, що під час розгляду справи позивачка не довела, що здійснені платіжні операції є неналежними платіжними операціями, оскільки, для визнання платіжної операції неналежною має бути дотримана диспозиція норм Закону України «Про платіжні послуги», а саме наявність вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, внаслідок чого здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.
У зв`язку із наведеним суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 не надала суду докази порушення її прав та інтересів відповідачем АТ КБ «Приватбанк», а відсутність таких порушень не породжує для неї права на захист в обраний спосіб та з указаних у позові підстав. Звернення до суду із позовом особи, якій не належить право вимоги у зв`язку із відсутністю порушеного права з боку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки на переконання суду відповідальність за здійснення банківських операцій з переказу коштів, які заперечуються позивачкою, повністю покладається на саму позивачку.
Одночасно суд звертає увагу позивачки, що наявність кримінального провадження та визнання її потерпілою особою у кримінальному провадженні захищає її порушені права, оскільки вона зможе стягнути завдані їй збитки у порядку цивільного позову з шахраїв.
Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої понесені позивачкою судові витрати компенсації не підлягають. Судовий збір, від сплати якого позивачки відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» була звільнена під час звернення до суду, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відлягає компенсації за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 626, 628, 629, 1066 - 1068, 1071, 1073, 1074 ЦК України, ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ЗУ «Про платіжні послуги», Інструкцією про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків – резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492 (зі змінами), Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженим Постановою Правління НБУ 29.07.2022 № 164, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 175, 206, 259, 263-265ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ :
У позові  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники та їх адреси:
Позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_10 , зареєстр.: АДРЕСА_4 );
Представник позивачки: адвокат Небилиця Ростислав Васильович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 66 від 15.11.2022, видане Радою адвокатів Черкаської області, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_5 );
Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (код ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д);
Представник відповідача: Назаренко Сергій Миколайович (РНОКПП: НОМЕР_11 , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д).

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ