ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8010/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , що проявилися у відмові від задоволення рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на підставі підп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», а саме на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 цього Закону;
- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на підставі підп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», а саме на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 цього Закону.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.01.2026 він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби у запас на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» у зв?язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір?ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи та потребує постійного стороннього догляду. До рапорту позивач долучив документи, що підтверджують наявність підстав для звільнення, та, крім того, просив відповідача надіслати запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки сімейного стану та оформлення акту перевірки сімейного стану. Листом №87 від 24.03.2026 відповідач відмовив у задоволенні рапорту, пославшись на неподання акту перевірки сімейного стану та на сумніви у достовірності копій поданих документів. Позивач уважає таку відмову протиправною, оскільки обов?язок надіслати запит до територіального центру комплектування та соціальної підтримки і організувати перевірку сімейного стану покладено саме на командира військової частини, а наявні в матері позивача родичі другого ступеня споріднення з об?єктивних причин не можуть здійснювати постійний догляд. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що з поданих позивачем документів убачається наявність у ОСОБА_2 членів сім?ї другого ступеня споріднення – онука ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_4 . Позивач не надав доказів того, що ці особи самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я або за рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Відповідач зазначає, що військова частина не має права розширено тлумачити норми закону, а оскільки до рапорту подані не всі документи, командир військової частини не звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; при цьому військовослужбовець або його родичі вправі самі звернутися за отриманням акту перевірки сімейного стану. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою судді від 04.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 №1.6/270 від 01.05.2025.
Мати позивача – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_2 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , є особою з інвалідністю II групи. Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №226/25/1154/В від 22.07.2025 інвалідність установлено безстроково, причина – загальне захворювання. Згідно з висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, (форма №080-4/о) від 18.12.2025, складеним комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Деснянського району м.Києва, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.
20.01.2026 позивач направив на адресу відповідача рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» у зв?язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір?ю, яка є особою з інвалідністю II групи. Крім того, у рапорті позивач просив відповідача надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_1 запит з метою перевірки його сімейного стану та оформлення акту перевірки сімейного стану військовослужбовця.
До рапорту позивач долучив, зокрема: документи, що підтверджують родинні зв?язки з матір?ю; витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №226/25/1154/В від 22.07.2025; висновок (форма №080-4/о) від 18.12.2025 про потребу в постійному догляді; свідоцтво про смерть батька – ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 від 10.03.2021; довідку військової частини НОМЕР_5 №577 від 30.05.2025 про проходження військової служби братом позивача – ОСОБА_6 ; документи стосовно онуків матері позивача, а також письмові пояснення позивача щодо членів сім?ї другого ступеня споріднення та неможливості здійснення ними постійного догляду від 20.01.2026.
Листом №87 від 24.03.2026 за підписом тимчасово виконуючого обов?язки командира військової частини НОМЕР_1 відповідач відмовив у задоволенні рапорту. Підставами відмови зазначено: неподання серед документів акту перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; а також те, що деякі долучені до рапорту документи, які є необхідними для звільнення за згаданою підставою, викликають сумніви достовірності копій документів.
Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність оскаржуваних дій суб?єкта владних повноважень критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-XII; тут і далі – в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на час виникнення спірних правовідносин і ухвалення цього рішення.
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено та проведено загальну мобілізацію.
Підстави звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби. Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, передбачені ч.4 цієї статті.
Відповідно до підп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-XII, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відповідно до ч.7 ст.26 Закону №2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення №1153/2008). Згідно з п.233 цього Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Інструкція №170).
Пунктом 14.30 Інструкції №170 встановлено, що під час дії особливого періоду, періоду проведення мобілізації та дії воєнного стану, за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, визначені, зокрема, абзацом тринадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII, військовослужбовець особисто, за підпорядкованістю, подає на ім?я командира (начальника) військової частини або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки рапорт (заяву) за формою, визначеною у додатку 22 до цієї Інструкції, з доданням документів, що підтверджують право на звільнення. Після подання військовослужбовцем рапорту командир (начальник) військової частини зобов?язаний надіслати у триденний строк з дня отримання такого рапорту до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного у рапорті, запит на перевірку його сімейного стану. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом одного календарного дня після одержання заяви військовослужбовця або запиту від військової частини про перевірку сімейного стану військовослужбовця призначає комісію. За результатами перевірки комісія складає акт перевірки сімейного стану військовослужбовця за формою, визначеною у додатку 23 до цієї Інструкції, який надсилає командиру (начальнику) військової частини, що надіслав запит, а також військовослужбовцю.
Додатком 19 до Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.
Зокрема, відповідно до підп.26 п.5 Додатку 19 до Інструкції №170, при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, подаються, зокрема: документи, які підтверджують відповідні родинні зв?язки з цією особою; один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім?ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків), один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді, та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затверджений керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про потребу в постійному догляді.
Абзацом 17 п.11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, встановлено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки перевіряють за зверненням командира військової частини або за заявою родичів (за наявності підстав) сімейний стан військовослужбовця.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що для звільнення з військової служби у зв?язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, необхідною є сукупність умов: наявність родинного зв?язку військовослужбовця з такою особою; установлення особі інвалідності I чи II групи та її потреби у постійному догляді; а також відсутність інших членів сім?ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або потреба таких інших членів сім?ї у постійному догляді.
Водночас порядок розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення за цією підставою, у тому числі перевірки сімейного стану, чітко визначений п.14.30 Інструкції №170 та передбачає певний алгоритм дій командира військової частини і територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Зокрема, командир військової частини зобов?язаний надіслати у триденний строк з дня отримання рапорту до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного у рапорті, запит для перевірки сімейного стану військовослужбовця, а територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, одержавши запит, призначає комісію, яка перевіряє сімейний стан та за результатами перевірки складає акт перевірки сімейного стану військовослужбовця за формою додатка 23 до Інструкції №170. Саме в цьому акті зазначається інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд.
Отже, спочатку командир військової частини направляє запит для перевірки сімейного стану військовослужбовця до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а після отримання акту перевірки – приймає рішення за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що у поданому рапорті позивач, серед іншого, просив відповідача надіслати запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою перевірки його сімейного стану та оформлення акту перевірки сімейного стану військовослужбовця. Проте відповідач цей обов?язок не виконав: запит до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надіслав, перевірку сімейного стану не ініціював, а відсутність акту перевірки сімейного стану поклав в основу відмови у задоволенні рапорту.
Суд відхиляє посилання відповідача на неподання позивачем акту перевірки сімейного стану військовослужбовця як на підставу для відмови у задоволенні рапорту, оскільки, як зазначено вище, складення такого акту є наслідком надіслання командиром військової частини відповідного запиту, чого відповідач не вчинив. За встановленою законом процедурою саме перевірка сімейного стану комісією територіального центру комплектування та соціальної підтримки має на меті з?ясування наявності чи відсутності інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд. Оскільки цю процедуру відповідач не ініціював, обставини, які мали бути встановлені за її результатами, залишилися недослідженими на стадії розгляду рапорту.
Водночас аргументи відповідача про те, що військовослужбовець або його родичі вправі самі звернутися за отриманням такого акту, не звільняє командира військової частини від виконання обов?язку, передбаченого п.14.30 Інструкції №170.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що дії відповідача щодо розгляду рапорту позивача, здійснені без дотримання визначеної п.14.30 Інструкції №170 обов?язкової процедури перевірки сімейного стану військовослужбовця, є такими, що не відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, зокрема вчинені не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. А тому такі дії слід визнати протиправними.
Вирішуючи питання щодо належного способу захисту порушеного права позивача, суд виходить з такого.
Оскільки допущене відповідачем порушення полягає у невиконанні покладеного на нього законом обов?язку щодо надіслання запиту до територіального центру комплектування та соціальної підтримки і забезпечення перевірки сімейного стану військовослужбовця, а обставини наявності чи відсутності інших членів сім?ї, які можуть здійснювати постійний догляд, підлягають з?ясуванню саме за встановленою законом процедурою за результатами такої перевірки, суд не вправі підміняти собою відповідача та передчасно вирішувати по суті питання про наявність у позивача права на звільнення з військової служби. Зобов?язання відповідача звільнити позивача з військової служби за таких обставин означало б перебирання судом на себе повноважень суб?єкта владних повноважень та вирішення питання, яке за законом віднесене до його компетенції і потребує попереднього проведення обов?язкової процедури перевірки сімейного стану.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дій) суб?єктом владних повноважень, порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом зобов?язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 20.01.2026 (разом з поданими до нього документами) про звільнення з військової служби на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-XII, з дотриманням процедури, визначеної п.14.30 Інструкції №170, зокрема з обов?язковим надісланням запиту до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки сімейного стану військовослужбовця, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Позовна вимога про зобов?язання відповідача звільнити позивача з військової служби задоволенню не підлягає як передчасна.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.
Щодо судового збору, то згідно з п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від його сплати, а відтак розподіл на підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Щодо внесеної суми судового збору у розмірі 1331,20 грн, то такий є помилково сплаченим та може бути повернений за клопотання позивача на підставі ухвали суду відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом).
Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 20.01.2026 про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на підставі підп.« г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», а саме на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 цього Закону, в частині ненадіслання до територіального центру комплектування та соціальної підтримки запиту на перевірку сімейного стану військовослужбовця.
Зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ) від 20.01.2026 (разом з поданими до нього документами) про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на підставі підп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», а саме на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 цього Закону, з дотриманням процедури, визначеної п.14.30 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.