КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
02 липня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/1710/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,
при секретарі Мудрак Р. Р.
за участі: адвоката Мартинюк М. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною адвоката Мартинюк Марії Русланівни, в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Сіромашенко Н. В.
від 08 травня 2025 року
у цивільній справі № 761/23172/22 Шевченківського районного суду міста Києва
за позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 ,
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Компані», Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів»
про витребування майна, 
У С Т А Н О В И В:
У жовтні 2022 року позивачка звернулась в суд з позовом, в якому просила витребувати з чужого незаконного володіння відповідачки квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2022 позов ОСОБА_2 до ТОВ «Ренесанс компані», ТОВ «Світ Фінансів», приватного нотаріуса КМНО Пономарьової Д. В. про захист прав споживачів, задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1968 від 20.10.2020, укладений між ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс Компані» та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності № 54674349 від 20.10.2020 за ТОВ «Ренесанс Компані» на квартиру АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили.
Зазначала, що вказана справа розглядалась з 03.02.2021, а тому ТОВ «Ренесанс Компані», намагаючись уникнути повернення квартири з чужого незаконного володіння, 22.06.2021, відчужив квартиру ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу квартири № 1921 від 22.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Швець Р. О., у зв`язку з чим поновлення порушених прав позивача на житло на підставі рішення суду у справі № 761/1316/21 є неможливим, а тому позивачка вимушена звернутися до суду. Крім того, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її спадкоємицею є ОСОБА_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року позов задоволено.
В апеляційній скарзі адвокат Мартинюк М. Р., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Зазначає, що однокімнатна квартира АДРЕСА_2 належить їй на праві приватної власності, яке набуте в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 січня 2023 року. Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 набула право власності на підставі відплатного договору купівлі-продажу від 22.06.2021 № 1921, укладеного з ТОВ «Ренесанс Компані», коли Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містив записів про обтяження спірного майна чи про наявність судового спору. Наголошує, що рішення суду у справі № 761/1316/21, яким первісний договір купівлі-продажу від 20.10.2020 № 1968 між ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс Компані» визнано недійсним через порушення мораторію за Законом № 1304-VII, не має преюдиційного значення для апелянта відповідно до статті 82 ЦПК України, оскільки вона не брала участі у тій справі. Стверджує, що позивач ОСОБА_2 не довела належними доказами факт свого постійного проживання у квартирі та відсутність іншого житла, оскільки надана нею інформаційна довідка від 09.12.2020 сформована за адресою об`єкта, а не за даними фізичної особи, що суперечить статті 77 ЦПК України. Звертає увагу на те, що вона вчинила невід`ємні покращення квартири, яка на момент оспорюваного правочину була без оздоблення та непридатною для життя, а тому витребування майна покладе на неї надмірний індивідуальний тягар у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, апеляційну скаргу залишити без змін, вважаючи його законним, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Ренесанс Компані» у позасудовому порядку 20.10.2020 є примусовим стягненням, здійсненим з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Звертає увагу на те, що квартира виступала забезпеченням за споживчим кредитом в іноземній валюті від 02.04.2008 та використовувалася нею як єдине місце постійного проживання, а факт вибуття квартири поза волею власника встановлений судовим рішенням у справі № 761/1316/21, яке набрало законної сили. Зазначає, що відповідач не надала до суду жодних доказів на спростування поширення на позивача дії вказаного мораторію. Стверджує, що відповідно до статті 388 ЦК України право власності дійсного власника презюмується і не припиняється у зв`язку з подальшим відчуженням майна іншими особами без його участі та волі.
Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримала апеляційну скаргу із викладених у ній підстав та доводів.
Позивач просила розглядати справи без її участі, про що зазначила в апеляційній скарзі. 
Інші учасники у засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено, що 02.04.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 125/П/73/2008-840 на споживчі цілі на забезпечення виконання зобов`язань, за яким того ж дня між ними укладено Договір іпотеки № 125/П/73/2008-840, згідно якого майновим поручителем передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .
29.05.2020 у зв`язку із закінченням процедури ліквідації ВАТ КБ «Надра», відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» укладено договір № GL3N216952 про відступлення прав вимоги, згідно якого право вимоги за кредитним договором № 125/П/73/2008-840 від 02.04.2008, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Світ Фінансів».
20.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1968 укладений між ТОВ «Світ Фінансів» (продавець) та ТОВ «Ренесанс Компані» (покупець) у відповідності до пункту 1 якого Продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного так і морального, продав, а покупець купив нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
Того ж дня, 20.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. прийнято рішення № 54674349 про державну реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру за ТОВ «Ренесанс Компані». 
22.06.2021 між ТОВ «Ренесанс Компані» та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Швець Р. О., зареєстрований в реєстрі за № 1921.
Відповідно до п. 1 вказаного договору Продавець передає у власність Покупцю квартиру, а Покупець приймає зазначене майно у власність і сплачує за нього зазначену в п. 4 цього договору грошову суму.
Згідно п. 2 вказаного договору квартира, що відчужується за цим договором, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2022 позов ОСОБА_2 до ТОВ «Ренесанс Компані», ТОВ «Світ Фінансів», приватного нотаріуса КМНО Пономарьової Д. В. про захист прав споживачів, задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1968 від 20.10.2020, укладений між ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс Компані» та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності № 54674349 від 20.10.2020 за ТОВ «Ренесанс компані» на квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс компані» на користь ОСОБА_2 50 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди по 25 000,00 грн з кожного.
Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2023 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2022 в частині стягнення моральної шкоди скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині оскаржуване рішення залишено без змін.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 07.03.2022, Серія НОМЕР_1 .
За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.04.2023, ОСОБА_1 24.01.2023 зареєструвала право власності на спірну квартиру на своє ім`я на підставі Свідоцтва про справо на спадщину, серія та номер: 27, виданий 24.01.2023, видавник Соболєв Д. В., приватний нотаріус КМНО; витяг зі Спадкового реєстру, серія та номер: 71240302, виданий 24.01.2023, видавник: Соболєв Д. В., приватний нотаріус КМНО.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що право власності є непорушним, а власник відповідно до статті 387 ЦК України має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Встановивши, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 761/1316/21, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 20.10.2020 № 1968 та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Ренесанс Компані», суд дійшов висновку, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_2 поза її волею. Встановивши, що ТОВ «Ренесанс Компані» відчужило квартиру ОСОБА_3 під час розгляду судового спору з метою уникнення її повернення дійсній власниці, а відповідач ОСОБА_1 є спадкоємицею останньої, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для витребування майна. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений речово-правовий спосіб захисту застосовується у випадках, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли вона незаконно вибула із його володіння і перебуває у володінні іншої особи, з якою власник не пов`язаний договірними правовідносинами.
Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, за наявності обставин вибуття майна поза волею дійсного власника, воно підлягає поверненню останньому незалежно від добросовісності наступних набувачів майна.
У справі, що переглядається, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 вибула з володіння ОСОБА_2 внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки та укладення договору купівлі-продажу від 20.10.2020 № 1968 між ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс Компані». Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 761/1316/21, яке набрало законної сили, вказаний правочин визнано недійсним через порушення положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Зазначені обставини беззаперечно підтверджують факт того, що спірне майно вибуло з володіння дійсного власника ОСОБА_2 поза її волею.
Доводи апеляційної скарги про відсутність преюдиційного значення рішення у справі № 761/1316/21 для відповідача ОСОБА_1 колегія суддів відхиляє, оскільки судове рішення про визнання первісного договору недійсним у судовому порядкує не преюдиційним, а правовстановлюючим, адже констатує про повну відсутність у ТОВ «Ренесанс Компані» законних повноважень на подальше відчуження цієї квартири на користь ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 22.06.2021 № 1921. 
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача, якщо воно вибуло з володіння власника поза його волею (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Оскільки ТОВ «Ренесанс Компані» не мав права відчужувати квартиру, право власності на неї не могло законно перейти до ОСОБА_3 , а згодом і до її спадкоємиці ОСОБА_1 , незалежно від їхньої обізнаності про наявність судового спору.
Твердження апелянта про покладення на неї надмірного індивідуального тягаря та порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з витребуванням квартири є безпідставними. Захист прав добросовісного набувача не може здійснюватися шляхом повного позбавлення захисту прав первісного правомірного власника, який втратив своє майно поза власною волею. Крім того, інтереси добросовісного набувача захищаються встановленими законом механізмами відшкодування завданих збитків, зокрема правовим інструментом пред`явлення вимог до відчужувача майна, у якого це майно було придбано, тоді як дійсний власник не має іншого ефективного способу відновлення свого порушеного права, окрім віндикації майна в натурі (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2025 у справі № 911/906/23).
Посилання на здійснення дій щодо покращення квартири та її непридатність для життя на момент первісного відчуження також не можуть бути підставою для відмови у задоволенні віндикаційного позову. За приписами статті 390 ЦК України добросовісний набувач або володілець має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені, або вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість, якщо поліпшення не можуть бути відокремлені без завдання шкоди майну. Дані обставини не спростовують права дійсного власника на витребування майна із чужого незаконного володіння і можуть бути самостійним предметом врегулювання або окремого спору між сторонами (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.09.2024 у справі № 201/9127/21).
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам відповідно до вимог статті 89 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 381, 383 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу адвоката Мартинюк Марії Русланівни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 07 липня 2026 року. 

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов