Справа № 177/2546/26
Провадження № 2/177/1929/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
16 вересня 2026 року  Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лященко В.В.
за участю секретаря судового засідання Дятел К.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №177/2546/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
У липні 2026 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №140583 від 07.07.2025 року в розмірі 7 620,80 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 15 500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №140583, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 000 гривень, строком на 90 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,72% на добу. 19 грудня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» укладено договір факторингу №19122025/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за договором №140583 від 07.07.2025. Вказав, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем заборгованість становить 7 620,80 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 2620,80 гривень, послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту в порядку п. 1.4 Договору 1 000,00 грн., у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 22.07.2026 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала заяву про проведення судового засідання без її участі, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки вони є неспівмірними. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.07.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №140583 від 07.07.2025 в електронній формі, з застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пунктів 1.1-1.2 Кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком на 90 днів, з кінцевим терміном повернення 04.10.2025 року.
Згідно з пунктами 1.3-1.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,72 % на добу, що становить 262,8 % річних.
Крім того, за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, надання інформації, довідок та юридичне оформлення, позичальник сплачує комісію у розмірі 25 % від суми кредиту. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті кожні 14 днів відповідно до умов договору.
Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» кредитний договір №140583 від 07.07.2025 року, підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL4676, який 07.07.2025 року був направлений на номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
На виконання умов Кредитного договору №140583 від 07.07.2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» належним чином виконало свої зобов`язання та надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 4000 грн у безготівковій формі шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 , що підтверджується інформаційною довідкою про здійснення переказу грошових коштів, наявною в матеріалах справи.
Відповідно до договору факторингу № 19122025/2 від 19.12.2025 року, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС», первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги за Кредитним договором №140583 від 07.07.2025 року. Згідно з Реєстром боржників від 19.12.2025 року до зазначеного договору факторингу право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС», яке відповідно до статті 512 ЦК України набуло статусу нового кредитора.
Згідно з випискою з особового рахунку за Кредитним договором №140583, станом на 20.02.2026 року, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» становить 7 620,80 грн, з яких: 4 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 2 620,80 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 1 000,00 грн - заборгованість за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідачу було направлено письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, якою його повідомлено про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС», наявність заборгованості у розмірі 7 620,80 грн та необхідність її погашення протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Однак у добровільному порядку вимога кредитора відповідачем виконана не була, а заборгованість не погашена.
Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України.
Виходячи з положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL1370.
Щодо належності та допустимості доказів, наданих на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, суд зазначає, що відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем надано до суду докази, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги щодо існуючої заборгованості з боку відповідача, які судом в повному обсязі досліджено.
Відповідачем на спростування суми боргу не надано жодного доказу, або контраргументу відносно позовних вимог.
Щодо нарахованих процентів, суд виходить зі слідуючого.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
При укладенні кредитного договору, відповідач був ознайомлений з його істотними умовами, які його влаштовували, він добровільно погодився на вказані умови та особисто підписав його.
Таким чином при укладенні кредитного договору, відповідач добровільно взяв на себе відповідальність за виконання цивільних обов`язків, встановлених договором, в тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами в тому числі і у разі прострочення виконання зобов`язань.
Суд, дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, кредитний договір, встановив, що він проведений відповідно до умов договору, а сума нарахованих відсотків відповідає його умовам ( розмір процентів, строк дії договору, протягом якого їх нараховано).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Судом встановлено, що відповідно до п. 1.4 Кредитного договору №140583 від 07.07.2025 року позивачем нараховано плату за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту у розмірі 1000 грн, що становить 25 % від суми кредиту.
Однак за змістом частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялися та які не є самостійною послугою для споживача.
Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність фінансової установи з надання споживачу грошових коштів на умовах договору. Водночас надання кредиту є безпосереднім обов`язком кредитодавця за кредитним договором відповідно до статті 1054 ЦК України, тому виконання такого обов`язку не може обумовлюватися додатковою оплатою з боку позичальника у вигляді окремої плати за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту.
Надання фінансового інструменту, перерахування кредитних коштів, супроводження кредитного договору, обслуговування кредитної заборгованості, надання інформації, довідок та інші дії, передбачені п. 1.4 Кредитного договору, є діями, які кредитодавець здійснює в межах виконання власних договірних обов`язків та у власних інтересах, а тому такі дії не можуть розглядатися як окремі послуги, що підлягають оплаті позичальником.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.12.2019 року у справі № 524/5152/15.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що умова Кредитного договору №140583 від 07.07.2025 року щодо сплати плати за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту у розмірі 1 000,00 грн є нікчемною, оскільки встановлює плату за дії, які кредитодавець здійснює у власних інтересах при укладенні та виконанні договору. Тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за такими послугами у сумі 1000 грн задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту шляхом сплати ціни права грошової вимоги за плату (винагороду) (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до боржника.
Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України)
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки факт укладення Кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, переходу до позивача права вимоги та невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими судом, у сумі 6 620,80 грн. Водночас вимоги позивача про стягнення плати за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту в розмірі 1 000,00 грн задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Позивачем було надано суду докази понесення таких витрат у розмірі 15 500, 00 грн, а саме: договір про надання правової допомоги №09/04/2026 від 09.04.2026 року укладеного між ТОВ «Венера Фінанс» та Адвокатським об`єднанням «Пархомчук та партнери»; розрахунок вартості послуг правничої допомоги в сумі 15 500,00 грн наведений в позовній заяві.
Враховуючи наведене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн.
Крім того, в зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ст.142 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 50 відсотків, що становить 1 331,20 грн, а решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс», ЄДРПОУ 43561872, кредитну заборгованість за Договором про споживчий кредит №140583 від 07.07.2025 у розмірі 6 620,80 (шість тисяч шістсот двадцять грн вісімдесят коп.) гривень, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 331, 20 (одна тисяча триста тридцять одна грн двадцять коп.) гривень та 4 000, 00 (чотири тисячі) гривень на відшкодування витрат на правничу допомогу.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Венера Фінанс», ЄДРПОУ 43561872, з державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 1 331, 20 (одна тисяча триста тридцять одна грн. двадцять коп.) гривень на підставі платіжної інструкції в національній валюті № 4453 від 26.06.2026 року на реквізити: отримувач ГУК у Дніпропетровській області/м.Кр.Ріг/22030101, код отримувача ЄДРПОУ 37988155; IBAN НОМЕР_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В.Лященко