ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 953/1260/26       Головуючий суддя І інстанції Кіндер В.А.
Апеляційне провадження № 33/818/1138/26     Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року        м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря Вакули Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Москаль Г.С. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 02 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -
в с т а н о в и в:

Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 02.03.2026  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 

Постановою встановлено, що 26.01.2026 о 04 годині 30 хвилин представниками Військової служби правопорядку був виявлений під час виконання службових обов`язків у стані алкогольного сп`яніння молодший сержант ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 85. Огляд на стан сп`яніння проведений з використанням газоаналізатору АлкоФор 507, серійний номер: IUMB80026, тест № 01007, час: 05:03:33, результат - 1,84 проміле.

В своїй апеляційній скарзі захисник Москаль Г.С. просить постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 02.03.2026 щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду, що в матеріалах справи відсутні докази щодо виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби за обставин події у цій справі.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Москаль Г.С. не з`явились, але на адресу їх місця мешкання, яка міститься в матеріалах справи, направлялись судові повістка.
Крім того, ОСОБА_1 та захисник Москаль Г.С. повідомлялись судом апеляційної інстанції про дату, місце та час апеляційного розгляду шляхом надсилання їм 30.06.2026 судових повісток в електронному вигляді в їм електронні кабінети, що підтверджується відомостями довідки про доставку електронного документу, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України №28 від 23.01.2023.
Належить також врахувати, що захисником Москаль Г.С. була подана апеляційна скарга на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 02.03.2026 щодо ОСОБА_1 через «Електронний Суд», у зв`язку з чим вона була обізнана про дату та час апеляційного розгляду у цій справі.
Окрім цього, до суду апеляційної інстанції не надходило будь-яких клопотань від ОСОБА_1 та захисника Москаль Г.С. про відкладення апеляційного розгляду.
При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 в справі «Пономарьов проти України», в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Москаль Г.С. є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 02.03.2026 щодо ОСОБА_1 , але в судове засідання не з`явилася та будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).
Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
За таких обставини, апеляційний суд, враховуючи відсутність будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду, а також те, що ОСОБА_1 та захисник Москаль Г.С. були повідомлені про місце, дату та час апеляційного розгляду, але в судове засідання не з`явились та клопотань про відкладення судового розгляду не подавали, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний перегляд оскаржуваної постанови без участі сторони захисту з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційну скаргу захисника Москаль Г.С., з наступних підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.
За таких обставин, згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
В апеляційній скарзі захисника не наведено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. 
Цих обставин також не встановлено і судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.
Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного розгляду.
Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами обов`язків військової служби в стані сп`яніння.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме відомостями: протоколу серії ДНХ-0454 про військове адміністративне правопорушення від 26.01.2026; результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Алкофор 507 (тест № 01007) від 26.01.2026; акта № 144 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу; письмових пояснень ОСОБА_1 від 26.01.2026; копії військового квитку серія НОМЕР_2 ; письмової заяви ОСОБА_1 про розгляд протоколу за його відсутності; витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.12.2024 № 24дск.
Зокрема, з відомостей протоколу серії ДНХ-0454 про військове адміністративне правопорушення від 26.01.2026 вбачається, що 26.01.2026 о 04 год. 30 хв. молодший сержант ОСОБА_1 був виявлений за адресою: АДРЕСА_2 , представниками Військової служби правопорядку у стані алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків. В подальшому молодшого сержанта ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору АлкоФор 507, серійний номер: IUMB80026, тест № 01007, час: 05:03:33, результат - 1,84 проміле. Відповідно до акта медичного обстеження молодший сержант ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.3-5).
Належить також взяти до уваги, що протокол серії ДНХІ № 4362 про військове адміністративне правопорушення від 20.08.2025, складений відповідно до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та Інструкції № 329 від 23.10.2021, у тому числі щодо зазначення у ньому дати і місця його складання, посади, прізвища, імені, по батькові особи, яка його склала; відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, зафіксовані у ньому відомості узгоджуються із сукупністю інших доказів, тому суд доходить висновку, що цей документ складений у передбачений законодавством спосіб. 
При цьому, відповідно до відомостей цього протоколу, у ньому зазначені вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з положеннями яких ОСОБА_1 було особисто ознайомлено, про що свідчить підпис останнього у відповідній графі. Також у цьому протоколі містяться пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що останній повністю визнає свою вину у вчиненому правопорушенні (а.с.4-5). 
Окрім цього, з відомостей акта №144 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 26.01.2026 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду за допомогою АлкоФор 507 (серійний номер: IUMB80026) складає 1,84 проміле. Огляд проведено у зв`язку із встановленням у ОСОБА_1 наступних ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини; порушення координації рухів; різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. З результатами огляду ОСОБА_1 згоден, що засвідчив особистим підписом (а.с.7).
З відомостей роздруківки технічного засобу АлкоФор 507 вбачається, що 26.01.2026 о 05 год. 03 хв. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу АлкоФор 507 (серійний номер: IUMB80026, тест № 01007) та результат огляду складає 1,84 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у відповідній графі роздруківки (а.с.6).
В своїх письмових поясненнях від 26.01.2026 ОСОБА_1 зазначив, що свою вину визнає та доповнень до протоколу не має (а.с.8)
Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_1 , останній просив провадити судовий розгляд у цій справі за його відсутності, а також зазначив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, визнає в повному обсязі, доповнень до протоколу не має (а.с.11).
Згідно відомостей копії військового квитку серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 14.04.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2023 призваний у Збройні Сили України за призовом під час мобілізації.
Відповідно до відомостей витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.12.2024 № 24дск, визначений склад осіб за списком, які уповноважені на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд також враховує захисником в своїй апеляційній скарзі не оспорюється факт проходження ОСОБА_1 26.01.2026 о 05 год. 03 хв. огляду на стан алкогольного сп`яніння у ІНФОРМАЦІЯ_3 , результат якого виявився позитивним та складав 1,84 проміле.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. 
При цьому, з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який складав 1,84 проміле, ОСОБА_1 був згоден, про що свідчить його підписи у відповідних графах протоколу серії ДНХ-0454 про військове адміністративне правопорушення від 26.01.2026 та акта №144 огляду на стан алкогольного з використанням спеціального технічного засобу від 26.01.2026 (а.с.3-5, 7).
Також апеляційний суд зауважує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено 26.01.2026 в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили своїми підписами результат цього огляду ОСОБА_1 у в акті №144 огляду на стан алкогольного з використанням спеціального технічного засобу від 26.01.2026 (а.с.7), а тому відсутні будь-які порушення вимог ст. 266-1 КУпАП.
Суд також бере до уваги те, що, незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників Військової служби правопорядку з тих підстав, що ОСОБА_1 не виконував обов`язки військової служби 26.01.2026 за обставин події у цій справі, сторона захисту не скористалась своїм процесуальним правом і не зверталась зі скаргами на дії цих осіб до командування ІНФОРМАЦІЯ_2 або до відповідних вищих посадових осіб, у тому числі до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку ст.267 КУпАП, з метою проведення службової перевірки та притягнення до дисциплінарної відповідальності, хоча мала для цього достатньо часу. 
Крім того, стороною захисту не надано суду доказів про те, що вона зверталася до правоохоронних органів із заявою, в порядку ст.214 КПК України, щодо внесення відомостей до ЄРДР з метою порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи та перевищенні своїх службових повноважень працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому апеляційні доводи в цій частині, у тому числі безпідставного проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складання тимчасово виконуючим обов`язки офіцера Організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ІНФОРМАЦІЯ_5 , старшим сержантом ОСОБА_4 адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-0454 від 26.01.2026 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, є необґрунтованими та суб`єктивними. 
Крім того, стороною захисту не надано суду апеляційної інстанції офіційних відомостей про те, що 26.01.2026 в період час за фактичних обставин у цій справі ОСОБА_1 відсторонений від виконання обов`язків військової служби, хоча мала для цього достатньо часу, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою.
Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, складання протоколу серії ДНХ-0454 про військове адміністративне правопорушення від 26.01.2026 за ч.3 ст.172-20 КУпАП та адміністративних матеріалів за цим протоколом.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Отже, доводи захисника, які вона зазначила в своїй апеляційній скарзі, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту і уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення. 
Таким чином, під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, яке підтверджується доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).
Отже, апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції, у повній відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За таких обставин, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.3 ст. 172-20 КУпАП та відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника, не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Москаль Г.С. залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 02 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков