Єдиний унікальний номер 728/935/26 
Номер провадження 2/728/602/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

21 липня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Кирути Л.І.,

а також
позивача – не з`явився,
відповідача – не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ” (просп. Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321, м. Київ, 02154, код ЄДРПОУ 43950742) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.
1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також – Суд) від 30.04.2026 № 728/935/26 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ” (далі також – Позивач, ТОВ “ФК “СІТІ КОЛЕКТ”), представництво інтересів якого здійснює Варшавський Костянтин Антонович, з позовом до ОСОБА_1 (далі також – Відповідач), за змістом якого Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за договором позики від 15.11.2022 № 72957254 у розмірі 66 044,14 грн, право вимоги якої Позивач набув внаслідок укладення договору факторингу, а також – вирішити питання про стягнення понесених ним судових витрат у вигляді 2 662,40 грн судового збору, 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 381,74 грн судових витрат пов`язаних з підготовкою та направлення документів.
2. Згадані вище матеріали, які Позивачем було подано з використанням системи “Електронний Суд”, 21.04.2026 надійшли до Суду.
3. Ухвалою Суду від 18.06.2025 № 728/935/26 здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті.
4. У призначене судове засідання Позивач та Відповідач не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили.
5. Водночас у поданій до Суду позовній заяві Позивач вказав, що просить проводити розгляд справи за відсутності його представника у судовому засіданні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
6. Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом публікації оголошення про виклик на сайті Суду, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.
7. За вищевказаних фактичних обставин, на підставі вимог положень статті 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі також –ЦПК України), Суд вважає за можливе постановити ухвалу про заочний розгляд справи.
8. Окрім того, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. Інші процесуальні рішення у справі.
9. Також представником Позивача через модуль ЄСІТС “Електронний Суд” 25.06.2026 до Суду було надіслана заява від 25.06.2026 № 72957254 про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, що уточнення позовних вимог стосуються лише найменування та внутрішнього розподілу складових уже заявленої до стягнення заборгованості та не впливає на загальний розмір позовних вимог.
10. Водночас Судом встановлено, що даною заявою Позивач змінив позовні вимоги шляхом виключення з позовних вимог комісії у розмірі 27 000,00 грн та збільшення у аналогічному розмірі процентів за користування кредитом з 9 000,00 грн до 36 000,00 грн.
11. Суд нагадує, що під предметом позову розуміють безпосередньо матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.
12. При цьому проценти за користування кредитом та комісії, які сплачуються позичальником, мають відмінну правову природу, отже є самостійними вимогами матеріально-правового характеру.
13. Суд враховує, що у відповідності до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
14. При цьому згідно з частинами другою, третьою статті 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
15. Однак у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.
16. За таких обставин, враховуючи відсутність доказів направлення заяви про уточнення позовних вимог іншим учасникам справи, Суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для прийняття її до розгляду та необхідності повернення Позивачу, про постановляє відповідну ухвалу.

ІІІ. Позиції учасників справи.
17. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що 15.11.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” (далі також – Первісний кредитор, Клієнт або ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ”) та Відповідачем укладено Договір позики № 72957254 (далі також – Кредитний договір), за умовами якого позикодавець надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн зі строком позики – 30 днів і датою повернення (виплати) кредиту – 15.12.2022 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
18. Відповідно до Кредитного договору ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” перерахувало грошові кошти в загальній сумі 12 000,00 грн на банківську карту № НОМЕР_2 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця.
Отже, Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.
19. Відповідачем зобов`язання за Кредитним договором не виконувались, тому утворилась заборгованість, яка складає 48 000,00 грн, зокрема 12 000,00 грн – за основною сумою боргу, 36 000,00 грн – проценти за користування кредитом.
Дана сума підтверджується розрахунками заборгованості.
20. В подальшому ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” та ТОВ“СІРОКО ФІНАНС” (далі також –Фактор 1) уклали договір факторингу від 03.04.2023 № 033-030423 за змістом якого Клієнт відступив право вимоги до Відповідача на користь Фактора 1, з урахуванням Витягу з реєстру прав вимог від 11.04.2023 №11/04/23, на загальну суму 48 000,00 грн, з яких 12 000,00 грн основного боргу та 36 000,00 грн нарахованих процентів за користування кредитом.
21. За змістом пункту 1.2. згаданого договору Фактор 1 має право розпоряджатися правом вимоги на свій розсуд, зокрема відступати його на користь третіх осіб.
22. У подальшому Фактор 1 та Позивач уклали договір факторингу від 17.12.2025 № 17/12/25-01, за змістом якого Клієнт відступив право вимоги до Відповідача на користь Позивача, з урахуванням витягу з Реєстру прав вимоги від 17.12.2025 № б/н, на загальну суму 48 000,00 грн, яка складається з: 12 000,00 грн – за основною сумою боргу, 36 000,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
23. Позивач наголошує, що свої зобов`язання за Договором Відповідач у повному обсязі не виконав ні перед ним, ні перед первісним кредитором, що є підставою для звернення до Суду за захистом його порушеного права.
24. Як на правову підставу своїх вимог посилався на статті 536, 610, 629, 625, 1048, 1049, 1054, 1077 Цивільного кодексу України (далі також – ЦК України) а також на положення Закону України “Про електронні довірчі послуги та електронну ідентифікацію” та Закону України “Про електронну комерцію”.
25. Окрім того, просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
26. Щодо позиції Відповідача, то Суд враховує, що останній відзив на позов не подав, правом надати Суду пояснення та докази не скористався.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
27. Між ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” та Відповідачем 15.11.2022 укладено Договір позики № 72957254 (далі також – Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, копія якого разом з правилами та умовами кредитування, паспортом споживчого кредиту (Стандартизована форма) долучені до матеріалів справи (а.с. 6 зворот-10 зворот, 15-18 зворот).
28. Згідно з умовами Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді позики на умовах повернення в кінці строку у сумі 12 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму позики в строк до 15.12.2022, сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,5 процентів в день (а.с. 9 зворот-10).
29. У відповідності до довідок наданих ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” від 22.01.2026 № КД-000114370/ТНПП 15.11.2022 Первісний кредитор на виконання умов Кредитного договору здійснив перерахування грошових коштів у сумі 12 000,00 грн, на користь Відповідача через надавача платіжних послуг ТОВ “ФК “ФІНЕКСПРЕС”, що підтверджується платіжними дорученнями від 15.11.2022 №ddaf6817-c302-40c9-a39b-b3dc84022b74, (а.с. 13 зворот - 14).
30. Також у матеріалах справи наявна копія договору факторингу від 03.04.2023 № 033-030423, за змістом якого Клієнт відступає на користь Фактора 1 право вимоги, які зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор 1 зобов`язується їх прийняти та оплатити на умовах, визначених договором (а.с. 19-22).
31. Згідно з Витягом з Реєстру прав вимоги від 11.04.2023 № 11/04/23 заборгованість Відповідача у розмірі 48 000,00 грн передана Фактору 1 (а.с. 25 зворот).
32. У матеріалах справи містяться копії платіжних інструкцій АТ “ОТП БАНК” від 06.06.2024 № 1278 та № 1279 за якими ТОВ “СІРОКО ФІНАНС” перерахувало грошові кошти на користь ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” в рахунок фінансування за Договором факторингу від 03.04.2023на загальну суму 22 971,00 грн (а.с. 26 зворот).
33. У подальшому Фактор 1 відступає на користь Позивача право вимоги, що підтверджується договором факторингу від 17.12.2025 № 17/12/25-01, за змістом якого, Позивач зобов`язується прийняти таке право та оплатити на умовах, визначених договором, що зазначено у відповідному Реєстрі боржників (а.с. 27-31,36 зворот).
34. Відповідно до копії Реєстру прав вимоги від 17.12.2025 № б/н заборгованість Відповідача у розмірі 48 000,00 грн, зокрема: 12 000,00 грн – основного боргу, 36 000,00 грн – нарахованих відсотків за користування кредитом, передано Позивачу (а.с. 36 зворот).
35. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” Відповідач не здійснював погашення заборгованості на умовах договору та не погасив позику в зазначений в умовах Кредитного договору строк, у зв`язку з чим йому були нараховані відсотки за понадстрокове користування кредитом за 117 днів прострочення виконання договірних зобов`язань у загальному розмірі 36 000,00 грн (а.с. 11-13).
36. Згідно з платіжною інструкцією від АТ “ОТП БАНК” від 17.12.2025 № 14 у відповідності до якої ТОВ “ФК “СІТІ КОЛЕКТ” перерахувало грошові кошти на користь ТОВ “СІРОКО ФІНАНС” в рахунок фінансування за Договором факторингу від 17.12.2025 на загальну суму 2 498 737,99 грн (а.с. 37).
37. Рішенням єдиного учасника в особі директора Осіпчука М.В. ТОВ “ДАКОРД ФІНАНС” від 22.07.2025 № 22/07/1 змінено найменування товариства на нове – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ” (а.с. 44 зворот-45)
38. Копіями свідоцтва про реєстрацію фінансової установи підтверджується, що ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (а.с. 14зворот).
39. Копіями Витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, та статутом підтверджується, що ТОВ “ФК “СІТІ КОЛЕКТ” також є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (а.с. 37-43 зворот).

V. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
40. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
41. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
42. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
43. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування – спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
44. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
45. Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, з урахуванням вищевикладених підходів, Суд відмічає, що за правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
46. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
47. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
48. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
49. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
50. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
51. Суд враховує, що відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
52. Також у статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
53. Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
54. Частиною першою статті 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, – незалежно від суми. 
55. Особливості укладання договорів в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію” від 03.09.2015 № 675-VІІІ (далі також – Закон № 675).
56. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 675 електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
57. При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону № 675).
58. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675 електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675 у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
59. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
60. Стаття 12 Закону № 675 визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону № 675, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
61. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 13 Закону № 675 Розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України “Про платіжні послуги”, “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
62. Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 675 продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
63. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.
64. У силу положень частини другої статті 41, статті 49 Закону № 675 передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.
65. Також Суд враховує, що згідно зі статтею 2 Закону України “Про захист персональних даних” від 01.06.2010 № 2297-VІ (далі також – Закон № 2297-VІ) персональні дані – це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних – фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних – будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
66. Частиною п`ятою статті 6 Закону № 2297-VІ передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону № 2297-VІ не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
67. У частині першій статті 11 Закону № 2297-VІ встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
68. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд наголошує, що при оформленні кредиту відповідний кредитний договір підписується повнолітньою, дієздатною особою, тобто здатною своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатною своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (абзац другий частини першої статті 30 ЦК України).
69. Відповідно Суд приходить до висновку, що кредитний договір від 07.11.2024 № 73851436, а також додаткові угоди до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) укладено в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України “Про електронну комерцію”, та його належне виконання зі сторони TOB “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ”.
70. Відповідачем у встановленому порядку не спростовано доводи про те, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору кредитування № 73851436 від 07.11.2024, а також додаткових угод, йому не належить або ж не належав станом на 07.11.2024, а також, що введення відповідних даних Відповідача, здійснення його верифікації, передання ним та отримання TOB “1 Безпечне агентство необхідних кредитів” персональних даних Відповідача з метою укладення договору, було здійснено поза його волею.
71. Також здійснивши перевірку розрахунку нарахованих процентів, Суд зазначає про таке.
72. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18), постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).
73. Велика Палата Верховного Суду також вже неодноразово (див. напр., постанову від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16) звертала увагу на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
74. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
75. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Подібний за змістом висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17.
76. У зазначеному контексті Суд нагадує, що під час розгляду юридичних спорів він здійснює тлумачення правочинів contra proferentem (лат verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem – слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Це означає, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.
77. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які “не були індивідуально узгоджені” (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір “під переважним впливом однієї зі сторін” (under the diminant sinfluence of the party).
78. Суд наголошує, що в пункті 6 Кредитного договору зазначено, що Позичальник має право продовжити строк користування Позикою (пролонгація). Продовження строку користування Позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку Позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в підпункті 2.3 пункту 2 Кредитного договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. 
79. Відповідно здійснивши перераховування процентів за базовою процентною ставкою у 2,5 % в день за узгоджений між Первісним кредитором та Відповідачем строк кредитування з 15.11.2022 по 15.12.2022, Суд приходить до висновку, що правильний розмір процентів становить 9 000,00 грн.
80. Також Суд констатує, що укладеного умови Кредитного договору не містять положень стосовно необхідності сплати позичальником будь-яких комісій чи інших супутніх платежів.
81. Оцінюючи подальший перехід права вимоги Суд наголошує на такому.
82. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
83. Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
84. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
85. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
86. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
87. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
88. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 “Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231”, передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів – суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. 
89. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Діюче законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.
90. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.
91. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
92. Оцінюючи обсяг переданих прав, Суд додатково враховує загальновизнаний принцип приватного права – nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet, який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
93. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, з урахуванням досліджених доказів і їх правової оцінки кожного окремо та у взаємозв`язку, Суд констатує, що, на його переконання, до Позивача перейшло право вимоги на суму 21 000,00 грн (двадцять одна тисяча гривень 00 коп.), яка складається з суми заборгованості по тілу кредиту – 12 000,00 грн (дванадцять тисяч гривень 00 коп.) та процентів, нарахованих Первісним кредитором у строк кредитування з 15.11.2022 по 15.12.2022 у розмірі 9 000,00 грн (дев`ять тисяч гривень 00 коп.), які підлягають стягненню з Відповідача.

VІ. Розподіл судових витрат.
94. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
95. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
96. При цьому Суд враховує, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, а до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
97. Так, згідно з частиною першою статті 4 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 № 3674-VІ (далі також – Закон № 3674-VІ) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
98. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VІ за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
99. Згідно з платіжною інструкцією АТ “ПУМБ” від 06.04.2026 № 458 Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що є мінімальним розміром судового збору з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, застосованого на підставі частини третьої статті 4 Закону України “Про судовий збір”(а.с. 6).
100. Частиною першою статті 140 ЦПК України встановлено, що особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.
101. Так, у відповідності до умов договору від 30.10.2025 № ДТ-СК-30102025 про надання послуг/виконання робіт з друку, упаковки і розсилки документів, зберігання бланків, конвертів, іншої продукції, укладеного між ТОВ “ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ” та ТОВ “ФК “СІТІ КОЛЕКТ”, додатком від 28.01.2026 № 3 до Договору № ДТ-СК-30102025, актом надання послуг від 01.04.2026 № 131 до Договору від 30.10.2025 № ДТ-СК-30102025 на суму 179 000,00 грн підтверджується надання послуги з друку пакету документів, пакування віддрукованих документів та їх поштове направлення, вартість якої склала 381,74 грн (а.с. 50 зворот - 55).
102. Також за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
103. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, Позивачем долучено до матеріалів копії договору від 02.02.2026 № ДО-20260202/001 про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ “ФК “СІТІ КОЛЕКТ” та адвокатом Богомоловим В.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001256, виданого Богомолову В.В. на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 27.02.2017 № 5, прайс-лист вартості правничих послуг, копія заявки про надання правової допомоги № 18 від 01.04.2026, копія витягу з акта від 01.04.2026 № 18 про надання юридичної допомоги на суму 15 000,00 грн, а також копія платіжної інструкції АТ “ПУМБ” від 30.03.2026 № 432 про сплату Позивачем ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 56 540,00 грн за надання правової допомоги у відповідності до умов договору від 02.02.2026 № ДО-20260202/001 (а.с. 46 зворот - 50).
104. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
105. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
106. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі також – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
107. Так, у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (§ 268).
Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічні посилання мають постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, додаткові постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19).
108. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:
- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;
- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;
- тривалість розгляду і складність справи тощо.
При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
109. Вирішуючи останнє, Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанови КГС ВС від 24.04.2024 у справі № 922/3850/23, 11.04.2024 у справі № 910/11136/23, постанови КЦС ВС від 22.11.2023 у справі № 220/571/21, від 20.06.2024 у справі № 760/11612/23).
110. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, проведення лише одного судового засідання, Суд вважає, що заява про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 750,00 грн (сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), а сплачені витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, та судовий збір мають бути компенсовані Відповідачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог – 167,01 грн (сто шістдесят сім гривень 01 коп.) та 1 164,80 грн (одна тисяча сто шістдесят чотири гривні 80 коп.) відповідно.
111. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 282 ЦПК України Суд, –
У Х В А Л И В:
1. Заяву Позивача від 25.06.2026 № 72957254 про уточнення позовних вимог – повернути.
2. Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 15.11.2022 № 72957254 – задовольнити частково.
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ” (просп. Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321, м. Київ, 02154, код ЄДРПОУ 43950742) заборгованість за договором позики у загальному розмірі 21 000,00 грн (двадцять одна тисяча гривень 00 коп.), яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 12 000,00 грн (дванадцяти тисяч гривень 00 коп.) та 9 000,00 грн (дев`яти тисяч гривень 00 коп.) нарахованих процентів за період з 15.11.2022 по 15.12.2022.
4. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ” (просп. Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321, м. Київ, 02154, код ЄДРПОУ 43950742) 1 164,80 грн (одну тисячу сто шістдесят чотири гривні 80 коп.) в якості відшкодування витрат на сплату судового збору, 167,01 грн (сто шістдесят сім гривень 01 коп.) в рахунок відшкодування витрати, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, та 750,00 грн (сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) в якості відшкодування витрат на правову допомогу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ” адреса місцезнаходження: просп. Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321,м. Київ, індекс 02154, код ЄДРПОУ 43950742. 

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Є.М. Сороколіт