Справа № 202/3120/26
Провадження № 2/202/3719/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

16 липня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді Мачуського О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Карасьової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2026 року представник Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради Воднєва Н.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначено, що на обліку в управлінні-службі у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради (далі - Управління) з 20.11.2024 перебуває малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (наказ Управління від 20.11.2024 № 150). Відповідач ОСОБА_3 є матір`ю малолітнього; відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Мати з сином проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з жовтня 2024 року до Управління неодноразово надходили повідомлення закладу освіти - Дніпровської гімназії № 17 Дніпровської міської ради - та закладів охорони здоров`я про тривалу відсутність дитини в закладі освіти, перебування дитини без нагляду дорослих у нічний час, вчинення дитиною протиправних діянь (крадіжка мобільного телефону, спроба проникнення до чужого автомобіля), а також про травмування дитини під час спроби втечі з лікарні через вікно третього поверху. Під час обстежень житлово-побутових умов та спроб залучення матері до соціального супроводу сім`ї встановлено, що відповідач ухиляється від виховання та утримання сина, не забезпечує йому належного догляду, не цікавиться його здоров`ям та місцем перебування, на запрошення Управління та Дніпровського міського центру соціальних служб не реагує, до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 КУпАП притягувалася. За висновком органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 25.11.2025 № 17.4-20/2581 та рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради, доцільним визнано позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина.
Приймаючи до уваги викладені обставини та враховуючи інтереси дитини, Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з перерахуванням на особистий рахунок дитини у Державному ощадному банку України.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 23 квітня 2026 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористалась.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради Воднєва Н.В. в судове засідання не з`явилася, натомість подала заяву про здійснення судового розгляду справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.
З 20.11.2024 малолітній ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, а сім`я ОСОБА_4 з цієї ж дати отримує соціальну послугу соціального супроводу відповідно до Державного стандарту.
Матеріалами справи підтверджено, що впродовж жовтня 2024 року - липня 2025 року до Управління неодноразово надходили повідомлення про неналежне виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків: про тривалу відсутність дитини в закладі освіти (Дніпровська гімназія № 17 Дніпровської міської ради), про перебування дитини у нічний час на вулиці без нагляду дорослих, про затримання дитини працівниками ювенальної превенції за вчинення крадіжки, про спробу дитини проникнути до чужого автомобіля, а також про виявлення дитини без нагляду дорослих протягом двох діб з подальшим зверненням до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради. Під час перебування у зазначеному закладі охорони здоров`я 22.07.2025 малолітній ОСОБА_2 учинив спробу втечі через вікно третього поверху, у результаті чого отримав травматичні ушкодження правої верхньої кінцівки, лівої нижньої кінцівки та голови, у зв`язку з чим був переведений для подальшого лікування до комунального підприємства «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради.
Під час здійснюваних Управлінням та Дніпровським міським центром соціальних служб в Індустріальному районі міста Дніпра неодноразових виїздів за місцем проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ) встановлено, що на запрошення до служби у справах дітей та до консультацій психолога ОСОБА_3 не реагує, двері спеціалістам не відчиняє, на телефонні дзвінки не відповідає. Постановою уповноваженого органу від 06.05.2025 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 КУпАП за невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей.
Висновком органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 05.08.2025 № 17.4-20/1642 визнано недоцільним повернення дитини на виховання матері, а висновком від 25.11.2025 № 17.4-20/2581 визнано доцільним позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина. Питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради, до складу якої входять керівники відділів та служб адміністрації, юристи, педагогічні, медичні та соціальні працівники, які одноголосно визнали доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.
Висновком органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 01.04.2026 № 6/11-74 визнано доцільним позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 3, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; передання дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (постанова Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21).
Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що для повного і гармонійного розвитку своєї особистості дитина потребує любові і розуміння та повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, у всякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, навчання, утримання та забезпечення безпеки малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доведеним, має тривалий та свідомий характер, не оспорювалося відповідачем під час розгляду справи, а тому, з урахуванням найкращих інтересів дитини, наявні передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ст. 183 СК України суд за заявою одержувача аліментів може визначити їх розмір у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову
З урахуванням наведеного, а також того, що позбавлення матері батьківських прав не звільняє її від обов`язку утримувати дитину, вимога про стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому суд роз`яснює, що відповідно до ст. 169 СК України мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо доведе, що вона змінила свою поведінку, спосіб життя та (або) ставлення до виховання дитини.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач та ОСОБА_2 звільнені від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 та відповідного пункту ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (справи про стягнення аліментів та про захист прав малолітніх осіб), у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір за подані позовні вимоги немайнового характеру підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 09.10.1998), батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову – 07.04.2026 р. і до досягнення дитиною повноліття, з перерахуванням стягнутих коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у Державному ощадному банку України.
Зобов`язати державний заклад, до якого буде влаштовано малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , або його законного представника відкрити на ім`я дитини рахунок у Державному ощадному банку України та отримати виконавчий лист для подальшого пред`явлення до відповідного відділу державної виконавчої служби.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми стягнення за один місяць допускається до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя       О.М. Мачуський