Номер провадження: 33/813/1278/26
Номер справи місцевого суду: 505/1406/26 
Головуючий у першій інстанції Дзюбинський А. О. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
осіб, які взяли участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції:
- адвоката Сидоренко Володимира Вікторовича,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Володимира Вікторовича на постанову судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633165 від 06.04.2026 року, водій ОСОБА_1 06.04.2026 о 01:34 в м. Подільськ Одеської області по вул. Соборна, 74, керував транспортним засобом автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager встановлено у ОСОБА_1 стан алкогольного сп`яніння, 1,21 ‰. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а. ПДР, яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2026 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко Володимир Вікторович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розглядаючи спрощено справу, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, достовірно знаючи, що захист ОСОБА_1 здійснює адвокат Сидоренко В.В. не прийняв до уваги жодного клопотання, яке було подано захисником, а саме: - клопотання про повне дослідження матеріалів справи з судових засіданнях; клопотання про фіксації судового розгляду технічними засобами. Судом не здійснювалась фіксація судового розгляду, розгляд було проведено без участі захисника Сидоренко В.В. Не були також розглянуті клопотання захисника Сидоренко В.В. про визнання відео з мобільного телефону поліцейського недопустимим доказом; - клопотання про витребування повного відеозапису; - клопотання про визнання всіх наявних в матеріалів відеофайлів недопустимими доказами; - клопотання про витребування документів по приладу Драгер та по поліцейському, який проводив огляд. Розглядаючи справу без участі захисника Сидоренко В.В., суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 права на захист і права на справедливий розгляд справи об`єктним та безстороннім судом.
Із відеозапису подій за участі ОСОБА_1 не вбачається, яким саме працівник поліції встановив наявність ознак алкогольного сп`яніння. Не було встановлено будь-якої поведінки ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 адекватно реагував на питання працівників поліції, його розмова є логічною, спокійною, відповідає характеру подій. Будь-яких проявів неадекватної поведінки він не припустився.
Досліджуючи наданий відеозапис правопорушення, що є додатком до протоколу, встановлено, що фіксування проводилося не на камеру, яка закріплена на форменому одязі поліцейського, не за допомогою спеціальних технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення. Вказаний запис не містить будь-яких ознак, які відповідають критеріям спеціального технічного засобу, в розумінні вимог ст. 40 3У «Про національну поліцію», зокрема на вказаному записі не міститься відповідного реєстраційного номеру, прізвища посадової особи, використовує пристрій, індивідуальний номер пристрою або інших визначальних характеристик.
Суд першої інстанції, не взяв до уваги, що матеріали справи не містять документів, що підтверджують калібрування та повірку приладу з якого проводився тест на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . А також не містять доказів на підтвердження того, що поліцейський Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, який проводив огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , навчання по використанню та експлуатації приладу Drager Alcotest 6820, а також був ознайомлений з Настановою з експлуатації приладу Drager Alcotest 6820.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника апелянта, який взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633165 від 06.04.2026 року, водій ОСОБА_1 06.04.2026 о 01:34 в м. Подільськ Одеської області по вул. Соборна, 74, керував транспортним засобом автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager встановлено у ОСОБА_1 стан алкогольного сп`яніння, 1,21 ‰. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а. ПДР, яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно роздруківки (чеку) тесту з газоаналізатора Драгер 6820, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 04.06.20256 року о 01-40 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 6820. Тест № 1557 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 1.21 ‰. 
Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими проведений за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, прилад № ARLМ-0453, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння склав 1.21 ‰. 
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 06.04.2026 року о 01-41 год. відносно ОСОБА_1 встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду в медичному закладі відмовився.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 наданих працівникам поліції на місці події 06.04.2026 року в яких він зазначає обставини події та з результатом проведеного тестування на пристрій Драгер погоджується.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються події, що мала місце 06.04.2026 року, за участі ОСОБА_1 . Даними відеозаписами зафіксовано зупинку транспортного засобу автомобілем Volkswagen Polo, д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням комендантської години. Під час спілкування з ОСОБА_1 , працівниками поліції у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою пристрою Драгер, результат сп`яніння склав 1.21 ‰. ОСОБА_1 погодився з отриманим результатом, від огляд в медичному закладі відмовився. Надаючи пояснення, ОСОБА_1 визнав факт вживання алкогольних напоїв – коньяк, ще вдень, заперечень щодо дій працівників поліції не виловлював. Працівники поліції було відсторонено від права керування транспортним засобом, роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 25.06.2026 року клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Володимира Вікторовича про витребування доказів було задоволено. Витребувано від Подільського районного управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області: повну та не монтовану версію відеозапису, який додано до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР 1 № 633165 від 06.04.2026 року; належним чином засвідчену копію документа, що підтверджує калібрування газоаналізатора Драгер 6820, прилад № ARLJ-0453 з якого проводився тест на стан алкогольного сп`яніння 06 квітня 2026 року у ОСОБА_1 ; належним чином засвідчену копію документа, що підтверджує повірку газоаналізатора Драгер 6820, прилад № ARLJ-0453 з якого проводився тест на стан алкогольного сп`яніння 06 квітня 2026 року у ОСОБА_1 ; належним чином засвідчену копію документа, що підтверджує проходження поліцейським Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенантом ОСОБА_2 , який проводив огляд 06 квітня 2026 року на стан сп`яніння ОСОБА_1 , навчання по використанню та експлуатації приладу Drager Alcotest 6820; належним чином засвідчену копію документа, що підтверджує ознайомлення поліцейського Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта ОСОБА_2 , який проводив огляд 06 з квітня 2026 року на стан сп`яніння ОСОБА_1 , з Настановою з експлуатації приладу Drager Alcotest 6820.
На адресу суду надійшла відповідь від Подільського районного управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області в якій було надано витребувані докази, а саме оптичний диск з відеозаписом на якому зафіксовано події 06.04.2026 року відносно ОСОБА_1 , відомості від 25.03.2026 року затвердженні начальником Подільського РУП ГУНП в Одеській області щодо проведення додаткових занять з особовим складом СРПП та ГОР Подільського РУП ГУНП в Одеській області з вивчення та дотримання вимоги законодавства в сфері огляду водіїв на стан сп`яніння, серед яких міститься прізвище ОСОБА_2 та його підпис, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке чинне до 15 жовтня 2026 року стосовно газоаналізатора Драгер 6820, прилад № ARLJ-0453, відомості стосовно сервісного обслуговування вищевказаного пристрою, сертифікат повірки типу, інструкція з експлуатації Драгер 6820, прилад № ARLJ-0453.
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. 
Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. 
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 06.04.2026 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що розглядаючи спрощено справу, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, достовірно знаючи, що захист ОСОБА_1 здійснює адвокат Сидоренко В.В. не прийняв до уваги жодного клопотання, яке було подано захисником, апеляційним судом відхиляються, оскільки вказані клопотання надійшли після ухвалення рішення у даній справі та були зареєстровані 01.06.2026 року о 13:33 год. При цьому, апеляційним судом була надана можливість захиснику ОСОБА_1 адвокату Сидоренко В.В. у висловленні правової позиції у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чим він і скористався, а також у розгляді поданих клопотань, які судом були задоволенні.
Посилання в апеляційний скарзі на те, що із відеозапису подій за участі ОСОБА_1 не вбачається, яким саме працівник поліції встановив наявність ознак алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки виявлення відповідних ознак відноситься до виключеної суб`єктивної компетенції працівника поліції, а спростування таких ознак є правом особи на проходження відповідного огляду, що і було зроблено ОСОБА_1 результат сп`яніння якого склав 1.21 ‰.
З приводу доводів апеляційної скарги про те, що наданий відеозапис правопорушення, що є додатком до протоколу, встановлено, що фіксування проводилося не на камеру, яка закріплена на форменому одязі поліцейського, не за допомогою спеціальних технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення та він не є безперервний, апеляційний суд зазначає наступне.
За правилами статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений долучений до матеріалів про адміністративне правопорушення відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Щодо безперервності наданого відеозапису, то він є повністю безперервним у частині фіксації вимог співробітника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проходження водієм такого огляду та ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, тобто у частині, яка має ключове доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В цьому контексті суд звертає увагу на те, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надавання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. При цьому переривання відеозапису для складання протоколу або інших дій, не пов`язаних із безпосереднім спілкуванням поліцейських із водієм чи іншими учасниками, не є процесуальним порушенням, яке б призвело до беззаперечної неналежності такого відеодоказу.
Факт ненадання фрагментів відеозапису, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності.
Апеляційний суду вбачає, що долучені до протоколу файли відеозаписів, на яких зафіксовані події спілкування із ОСОБА_1 , проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, є послідовними і безперервними у часі, та об`єктивно доводять факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та невиконання вимог пункту 2.9а ПДР. Відтак, зазначені доводи апелянта є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.
При цьому, на відеозаписах з ПВР міститься дата та час обставин подій, ідентифікаційний номер пристрою з якого здійснюється відеофіксація.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять документів, що підтверджують калібрування та повірку приладу з якого проводився тест на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , апеляційним судом визнаються необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 як на місці зупинки так і в суді першої інстанції не заявляв відповідне клопотання про витребування таких відомостей, а в суді апеляційної інстанції, таке клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Володимира Вікторовича про витребування доказів було задоволено та витребувано від Подільського районного управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області належним чином засвідчену копію документа, що підтверджує калібрування газоаналізатора Драгер 6820, прилад № ARLJ-0453 з якого проводився тест на стан алкогольного сп`яніння 06 квітня 2026 року у ОСОБА_1 ; належним чином засвідчену копію документа, що підтверджує повірку газоаналізатора Драгер 6820, прилад № ARLJ-0453 з якого проводився тест на стан алкогольного сп`яніння 06 квітня 2026 року у ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція скаржника , яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Володимира Вікторовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2026 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 27.07.2026 року.

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе