Справа № 694/35/26 провадження № 2/694/613/26 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря Литвин Н.М.,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оспорювання батьківства,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: виключити відомості про нього, як про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 35 від 03.08.2012 року, вчиненого відділом реєстрації та муніципальних послуг Калинопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської; зобов`язати відділ реєстрації та муніципальних послуг Калинопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської внести зміни до актового запису про народження дитини; стягнути з відповідачки судові витрати.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідачки народився син - ОСОБА_4 . На момент народження дитини сторони у шлюбі не перебували. Шлюб між сторонами було укладено 15.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 15.06.2015 року виконавчим комітетом Єрківської селищної ради Катеринопільського районну Черкаської області. Позивач вказує, що він не є батьком дитини, оскільки не перебував з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах, певний час зустрічався з нею та в подальшому перебував в місцях позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідачка звернулася до позивача з проханням подати спільну заяву про визнання батьківства, в зв`язку з чим до актового запису про народження були внесенні зміни, а позивач записаний батьком дитини. Наразі відповідачка подала до суду позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. Після особистих розмов відповідачка неодноразово повідомляла позивачу, що ОСОБА_5 не є його біологічним сином. Позивач зазначає, що фактично не є біологічним батьком дитини, у зв`язку з чим просить виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження.
Ухвалою суду від 13.01.2026 року позовну заяву було залишено без руху.
Після усунення недоліків ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.02.202 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 14.04.2026 року.
Ухвалою суду від 14.04.2026 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України замість Відділу реєстрації та муніципальних послуг Калинопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області.
15.05.2026 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про повне визнання позову. Також відповідач просить провести розгляд справи за її відсутності. Надала суду копію свідоцтва про шлюб та копію паспорта, з яких вбачається, що відповідач

змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
15.05.2026 року третя особа Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав заяву про розгляд підготовчого засідання без участі його представника.
15.05.2026 року представник позивача ОСОБА_8 також подав заяву про проведення підготовчого засідання без його участі у зв`язку з визнанням відповідачем позову та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати з відповідача не стягувати.
Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши наявність законних підстав для ухвалення рішення, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що відповідно до копії повторного свідоцтва про народження на підставі внесених змін було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 03.09.2014 року, виданого повторно Виконавчим комітетом Єрківської Селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 35. Батьками дитини записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 15.06.2015 року у Виконавчим комітетом Єрківської Селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, актовий запис № 9.
Також судом встановлено, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.02.2026 року (справа 694/2060/25) задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.12.2025 року (справа 694/2621/25) задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Згідно з вимогами ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:
1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Стаття 136 СК України передбачає, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
За приписами частини п`ятої статті 136 СК України особа, записана батьком дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.
Під час розгляду такого спору перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, в момент реєстрації себе батьком дитини знала, що не є її батьком, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України(частини 1-3 статті 12 ЦПК України).
Таким чином, на позивача покладається тягар доведення, що на час реєстрації його батьком дитини він не знав, що не є її біологічним батьком.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 березня 2019 року у справі №127/25686/17 (пр. № 61-43951св18), від 06 травня 2020 року у справі №641/2867/17-ц (пр. № 61-38660св18), від 22 грудня 2020 року у справі №127/25686/17 (пр. № 61-13452св19), від 05 лютого 2021 року в справі №615/483/20 (пр. № 61-17337св20).
Разом з тим, відповідно до правових висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №201/6130/19 (пр. № 61-9966св21) принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи (стаття 12 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Тобто, суд має встановити, чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є її батьком, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.
Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність,

оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1статті 79 ЦПК України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
З огляду на положення частини 1статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Позивач ОСОБА_1 просить суд виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 . При цьому він стверджує, що на момент реєстрації себе батьком дитини не знав, що не є його біологічним батьком, тобто що між ними немає кровного споріднення. Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому засіданні повністю визнала позов та підтвердила відсутність кровного споріднення між позивачем і дитиною. Таке визнання позову є належним, допустимим та достатнім доказом, який повністю підтверджує доводи позивача та усуває будь-які сумніви щодо обґрунтованості позовних вимог. 
Суд враховує, що положення частини п`ятої статті 136 СК України захищають законні інтереси дітей, а тому подальша зміна позивачем свого первинного рішення про визнання батьківства не допускається, незалежно від мотивів такої зміни. Це відповідає принципу правової визначеності як складової верховенства права, що вимагає забезпечення стабільного правового становища дитини. 
Разом з тим, зазначене обмеження покладається лише на особу, яка в момент реєстрації свідомо знала, що не є батьком дитини. Оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на час реєстрації не знав і не міг знати про відсутність кровного споріднення (що також підтверджено повним визнанням позову з боку відповідача ОСОБА_2 ), положення ч. 5 ст. 136 СК України щодо заборони оспорювання батьківства до даних правовідносин не застосовуються. За таких обставин, захист інтересів дитини забезпечується шляхом встановлення істинного походження, що не порушує принцип правової визначеності.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виключення відомостей про його батьківство з актового запису про народження дитини. 
Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання третьої особи внести зміни в актовий запис, оскільки відповідно до вимог ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження. 
Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позовувідповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному судовому рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 повністю визнала позов у підготовчому судовому засіданні, однак позивач просить не стягувати з неї судові витрати, суд вважає за необхідне повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову в загальному розмірі 1331 грн. 20 коп. згідно квитанцій №2.444095901.1 від 12.12.2025 року та № 1.524133525.1 від 09.02.2026 року. 
На підставі викладеного керуючись ст. ст. 126, 134, 136 СК України ст. ст. 10, 12, 81, 82, 137, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , третя особа Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оспорювання батьківства – задовольнити.
Виключити з актового запису про народження № 35 від 03 серпня 2012 року, складеного виконавчим комітетом Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про батька ОСОБА_1 , громадянина України.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову в розмірі 665 грн. 60 коп. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 
Відповідач:  ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 
Третя особа: Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса місця знаходження: 20202, Черкаська область, Звенигородський район, м. Звенигородка, провулок В.Погорілого 1.

Суддя     Т.М. Кравченко