печерський районний суд міста києва

Справа № 757/32053/26-а 
пр. 2-а-199/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Григоренко І.В.,
при секретарі: Зінченко І.І.,
за участю: 
позивача: не з`явився,
відповідача-1: не з`явився,
представника відповідача-2: не з`явився,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-2, ДПП), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 7283514 від 30.05.2026 року винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30.05.2026 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕНА № 7283514 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. Відповідно до зазначеної постанови, 30.05.2026 року об 11:58:31, позивач керуючи транспортним засобом «Lexus ES 350», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , нібито перевищив встановлені обмеження швидкості руху більш як на 50 км/год. З вказаною постановою позивач категорично не згоден, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що його автомобіль було зупинено за допомогою жестів інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 . Після зупинки до автомобіля підійшов інший працівник поліції - старший лейтенант поліції - Якуб В.В. , який представився. Фіксацію швидкості приладом TruCAM здійснював саме патрульний Якуб В.В., постанову виніс та вручив патрульний ОСОБА_2 , який не представився (не називав свого прізвища, посаду, спеціальне звання) та не попереджав про проведення відеозапису. Після вручення роздрукованої постанови, на його запитання щодо особи патрульного ОСОБА_2 , який виписав позивачу постанову, та його повноважень, останній свідомо ввів позивача в оману, заявивши, що патрульним ОСОБА_2 є його колега (вказавши пальцем на патрульного Якуб В.В. ), який відійшов на той час до іншого зупиненого ним авто. Такі дії патрульних свідчать про те, що розгляд справи здійснювався не уповноваженою особою, яка особисто правопорушення не виявляла, що є грубим порушенням ст. 276, ст. 279 КУпАП та ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію». Окрім того, позивач зазначає, що працівниками патрульної поліції грубо порушено процедуру розгляду справи, порушено правила користування приладу TruCAM (вимірювання з рук») за відсутності дорожнього знака 5.76., а також відсутні належні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2026 року, справу було розподілено та 16.06.2026 року передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. 
17.06.2026 року головуючим суддею отримано відповідь № 2894535 від 17.06.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації проживання позивача.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.
30.06.2026 року позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2026 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15.07.2025 року.
10.07.2026 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Департаменту патрульної поліції Черниша О.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вважають, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законним, обґрунтованим та доведеним, а тому оскаржувана постанова не підлягає скасуванню. У момент фіксації приладом TruCAM відбувається «постріл» лазером, за допомогою якого вимірюється швидкість у конкретний проміжок часу, у випадку перевищення швидкості про це повідомляється оператор пристрою. Відповідний вказівник відображений на фото та відеозаписі у вигляді білого хреста із червоним центром, для позначення об`єкту вимірювання. У відеозаписі з приладу TruCam TC008386 зафіксовано рух автомобіля «LEXUS ES 350», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач та перевищив дозволену швидкість руху на 64 км/год, у м. Києві, шосе Столичне, 96, рухався зі швидкістю 114 км/год. В екіпажі патрульної поліції відповідно до дислокації сил та засобів знаходилося два працівника поліції. Оскаржувана постанова була винесена інспектором ОСОБА_2., який в ході розгляду справи надав докази правопорушення, які були зафіксовані на пристрій TruCam інспектором Якуб В.В., який є оператором цього пристрою і був залучений у справу для надання доказів. Позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та наголошено, що позивач може скористатись правовою допомогою. Інспектор поліції жодним чином не перешкоджав у можливості позивача скористатись своїми правами, тому позивач мав всі можливості для реалізації свого права, але на місці вчинення правопорушення ними не скористався, наприклад не зателефонував адвокату. Саме право на правову допомогу є гарантією його реалізації, але його реалізація не є обов`язком працівника патрульної поліції.
14.07.2026 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. 
15.07.2026 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
15.07.2026 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача -2 - Черниша О.Г. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та клопотання про залишення відповіді на відзив без розгляду.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2026 року відповідь на відзив позивача за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернута позивачу без розгляду.
В судове засідання 15.07.2026 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач у заяві від 15.07.2026 року просив суд розглядати справу за його відсутності; представник відповідача-2 у заяві від 15.07.2026 року просив суд розглядати справу у їх відсутність.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, а позивач та представник відповідача-2 у заявах від 15.07.2026 року просили розглядати справу за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Суд встановив, що 30.05.2026 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7283514, відносно ОСОБА_1 та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. (далі - постанова серія ЕНА № 7283514 від 30.05.2026 року) (а.с. 4).
Відповідно до постанови серія ЕНА № 7283514, 30.05.2026 року об 11:58:31 в м. Києві по шосе Столичне, 96, позивач, керуючи транспортним засобом «Lexus ES 350», номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті рухався з швидкістю руху 114 км/год. при дозволеній швидкості руху в населеному пункті 50 км/год. Перевищивши обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam TC008386. Боді камери № 473911, 477765, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до фото/відео записів з лазерного вимірювача швидкості TruCam TC008386 зафіксовано, як о 11:59 год. транспортний засіб «Lexus ES 350», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві, шосе Столичне, 96, рухався зі швидкістю 114 км/год. (а.с. 35).
Так, згідно відеозапису з боді камер працівників поліції № 473911, 477765 наданих відповідачем-2 вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Lexus ES 350», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого був позивач, після чого обидва працівники поліції підійшли до транспортного засобу позивача та пояснили підстави зупинки, роз`яснили права, передбачені ст.ст. 268, 289 КУпАП та ст. 63 Конституції України, і здійснили розгляд справи. Після чого, вручили позивачу примірник постанови, а в іншому позивач поставив підпис про ознайомлення з правами, передбаченими ст. 268, 289 КУпАП (а.с. 36).
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України, може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб`єкта владних повноважень суд, відповідно до положень ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП, порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно п. п. 1.1., 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За правилами п. 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Як визначено у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 441, 461, 462, 51, 512, 513, 881, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162-3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9, 172-9-2, 173 - 173-2, 174, стаття 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).
Як передбачено ч. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.
Частиною 2 розділу ІІІ Інструкції, передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
За нормами ч. ч. 9, 10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частина 1, 2 розділу ІV Інструкції, передбачає, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях позивача адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на спростування факту наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають його адміністративну відповідальність. Позивачем лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.
Суд погоджується з доводами представника відповідача-2 проте, що дорожній знак 5.76 ПДР України «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків та лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото-відеофіксації порушень дорожнього руху. 
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з дотриманням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки постанова, серії ЕНА № 7283514 від 30.05.2026 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та при її винесенні було дотримано порядок розгляду та з`ясовані всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративні правопорушення.
Отже, в діях позивача, зазначених у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7283514 від 30.05.2026 року, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.
За таких обставин, постанова поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Полку-1 УПП у м. Києві ДПП сержантом поліції ОСОБА_2. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7283514 від 30.05.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн., є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 122, 126, 251, 283, 284, 286, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. п. 8.1, 8.4.в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ч. 4 розділу І, ч. ч. 2, 9, 10 розділу ІІІ, ч. ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, ст. ст. 2, 6, 77, 90, 159, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Постанову серії ЕНА № 7283514 від 30.05.2026 року поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач-2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .
Відповідач-2: Департамент патрульної поліції, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646.
Апеляційні скарги на судове рішення можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення учасниками справи до Шостого апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст судового рішення складено та підписано 15.07.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко