УХВАЛА

02 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2438/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи: 
Приватного підприємства "Елпрофіт" - Костиря Г.А.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Елпрофіт"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 (колегія суддів у складі: Гребенюк Н.В. - головуючий, Слободін М.М., Шутенко І.А.)
та ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 в частині відхилення додаткових кредиторських вимог Приватного підприємства "Елпрофіт" (суддя Лавренюк Т.А.)
у справі №922/2438/24
за заявою Приватного підприємства "Елпрофіт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування"
про банкрутство, 
ВСТАНОВИВ:
Хід розгляду справи та стислий зміст заяви
1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі - ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", Боржник), визнано вимоги ініціюючого кредитора - Приватного підприємства "Елпрофіт" (далі - ПП "Елпрофіт") до Боржника в розмірі 7592223,62 грн основного боргу, 42491,61 грн пені, 24244,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Шубу В.В.
2. У листопаді 2024 року ПП "Елпрофіт" звернулося до господарського суду із заявою про визнання додаткових грошових вимог до Боржника, які складалися з 222628,65 грн інфляційних втрат, 89043,96 грн 3% річних та 614407,44 грн пені, нарахованих на суму основної заборгованості. 
3. Грошові вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Боржником зобов`язань за договором купівлі-продажу №9 від 30.01.2020 щодо своєчасної оплати поставленого товару. Заявник зазначав, що основна заборгованість залишається непогашеною, а тому просив визнати додаткові вимоги у вигляді інфляційних втрат, 3% річних та пені, нарахованих на суму заборгованості за період, не охоплений попередніми судовими рішеннями.
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
4. 30.01.2020 між ПП "Елпрофіт" (продавець) та ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №9, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти його та оплатити на умовах договору. Строк дії договору сторонами неодноразово продовжувався до 31.12.2022. 
5. Пунктом 6.1 вказано договору визначено, що в разі порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. За прострочення остаточної оплати, передбаченої п. 2.5 договору, покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.
6. У період з 26.11.2021 до 21.02.2022 ПП "Елпрофіт" поставило Боржнику товар на загальну суму 5008194,00 грн. Покупцем здійснено лише часткову оплату в сумі 25000,00 грн, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 4983194,00 грн. 
7. Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.11.2023 у справі №922/3508/23, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024, стягнуто з Боржника на користь ПП "Елпрофіт" 4983194,00 грн основного боргу, 221330,38 грн 3% річних, 1418478,71 грн інфляційних втрат та 42491,61 грн пені. 
8. На виконання зазначеного рішення 14.02.2024 видано наказ, на підставі якого 15.02.2024 відкрито виконавче провадження, однак стягнення заборгованості з Боржника не відбулося. 
9. Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.05.2024 у справі №922/772/24 з Боржника на користь ПП "Елпрофіт" стягнуто 89532,90 грн інфляційних втрат та 89207,34 грн 3% річних, нарахованих у зв`язку з подальшим невиконанням Боржником грошового зобов`язання за тим самим договором. 
Стислий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
10. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 заяву ПП "Елпрофіт" з додатковими грошовими вимогами до Боржника задоволено частково. Визнано додаткові грошові вимоги ПП "Елпрофіт" у сумі 207057,89 грн інфляційних втрат та 71888,70 грн 3% річних, які є конкурсними без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, а також 4844,80 грн судового збору. Відхилено додаткові вимоги ПП "Елпрофіт" у сумі 15570,76 грн інфляційних втрат, 17155,26 грн 3% річних та 614407,44 грн пені. 
11. Ухвала мотивована тим, що заявником неправильно визначено період нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки у справі №922/772/24 такі вимоги вже були стягнуті за період до 12.03.2024, а після відкриття провадження у справі про банкрутство 05.09.2024 їх нарахування припиняється в силу положень ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ). Крім того, господарський суд дійшов висновку, що заявлена до визнання пеня у сумі 614407,44 грн нарахована за той самий період, який вже був предметом розгляду у справі №922/3508/23, рішення в якій набрало законної сили.
12. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 змінено в частині відхилення вимог про визнання 614407,44 грн пені шляхом закриття провадження за цими вимогами. В іншій частині ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін. 
13. Господарський суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що вимога щодо пені за період з 05.01.2022 по 30.09.2022 вже була предметом розгляду у справі №922/3508/23, а тому повторний її розгляд є недопустимим. Водночас апеляційний суд зазначив, що за таких обставин місцевий господарський суд мав не відхиляти відповідні вимоги, а закрити провадження у цій частині.
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
14. ПП "Елпрофіт" (далі - скаржник) подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 в частині відмови у визнанні додаткових кредиторських вимог у сумі 614407,44 грн пені та ухвалити в цій частині нове рішення про визнання зазначених вимог як конкурсних без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. В іншій частині оскаржувані судові рішення просить залишити без змін. 
15. В обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування ст. 20 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) про здійснення особою права на захист на власний розсуд, викладених у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №910/19581/16-ц. 
16. Скаржник стверджує, що у справі №922/3508/23 ним було заявлено до стягнення пеню в розмірі 42491,61 грн, хоча, за його розрахунком, загальна сума пені, нарахованої за порушення Боржником грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу №9 від 30.01.2020, становила 656899,05 грн. При цьому рішенням Господарського суду Харківської області від 09.11.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі №922/3508/23, було задоволено саме вимогу про стягнення пені в сумі 42491,61 грн. 
17. На думку скаржника, пеня у сумі 614407,44 грн, яка становить різницю між загальною сумою нарахованої пені та сумою пені, стягнутою у справі №922/3508/23, не була предметом судового розгляду та не вирішувалася судом, а тому могла бути заявлена ним як додаткові кредиторські вимоги у справі про банкрутство.
18. Скаржник вважає, що відповідно до ст. 20 ЦК України та принципу диспозитивності особа самостійно визначає спосіб і обсяг судового захисту свого права, тому заявлення у справі №922/3508/23 лише частини нарахованої пені не позбавляло його права в подальшому звернутися з вимогою про визнання іншої частини пені. У зв`язку з цим скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.06.2019 у справі №910/19581/16.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
19. Відзиви від інших учасників справи до Верховного Суду в установлений строк не надійшли.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Керуючись вимогами ст.ст. 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги.
21. Предметом касаційного оскарження є судові рішення господарських судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалені за результатами розгляду заяви ПП "Елпрофіт" про визнання додаткових грошових вимог до Боржника у справі про банкрутство, в частині вимог про визнання 614407,44 грн пені.
22. Касаційне провадження у справі відкрито з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
23. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в такому випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
24. Отже, для касаційного перегляду судового рішення з наведеної підстави недостатньо самого лише посилання скаржника на постанову Верховного Суду. Обов`язковою умовою є подібність правовідносин у справі, яка переглядається, та у справі, в якій Верховний Суд сформулював відповідний висновок щодо застосування норми права.
25. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Тобто на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом.
26. В обґрунтування підстави касаційного оскарження скаржник посилається на висновки Верховного Суду щодо застосування ст. 20 ЦК України, викладені у постанові від 19.06.2019 у справі №910/19581/16-ц. 
27. Верховний Суд зазначає, що постанови Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №910/19581/16-ц в Єдиному державному реєстрі судових рішень не міститься. Водночас у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна постанова Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №910/19581/16, на яку, очевидно, посилається скаржник. 
28. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що Верховний Суд не формулював висновків щодо застосування ст. 20 ЦК України. 
29. У справі №910/19581/16 Верховний Суд, застосовуючи положення ст.ст. 13, 14, 46, 237, 300 ГПК України, розглядав питання реалізації принципу диспозитивності господарського судочинства, відповідно до якого саме позивач визначає предмет та підстави позову, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 
30. При цьому Верховний Суд надавав оцінку доводам касаційної скарги щодо посилання заявника на обставини, які не були покладені в основу позову та не були предметом дослідження господарськими судами попередніх інстанцій, наголосивши на неможливості зміни підстав позову на стадії касаційного перегляду справи.
31. Натомість у справі, що переглядається, предметом касаційного перегляду є судові рішення, ухвалені за результатами розгляду заяви кредитора про визнання додаткових грошових вимог у справі про банкрутство, а доводи скаржника стосуються правових наслідків попереднього судового розгляду вимоги про пеню у позовному провадженні в іншій справі та можливості заявлення кредитором додаткових грошових вимог у відповідній частині.
32. Отже, спірні правовідносини у справі №910/19581/16 та у справі, що переглядається, відрізняються за своїм змістом, предметом спору та характером правового регулювання, а тому не є подібними, у зв`язку з чим наведена скаржником постанова Верховного Суду не підтверджує наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
33. Встановивши після відкриття касаційного провадження, що висновок Верховного Суду, на який посилається скаржник, викладений у правовідносинах, які не є подібними до спірних правовідносин у цій справі, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Елпрофіт" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 в оскаржуваній частині у справі №922/2438/24.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков