Справа № 438/476/26 
Провадження 2/438/384/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

02 вересня 2026 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі:
головуючого судді Радановича Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Терлецької Ю.М.,
позивача ОСОБА_1 (поза межами залу судових засідань),
представника позивача ОСОБА_2 (поза межами залу судових засідань),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0668 га з кадастровим номером 4610300000240620089, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що за життя ОСОБА_3 склав заповіт від 03 серпня 2010 року, за яким вона успадкувала житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на спірній земельній ділянці. На момент складення заповіту спадкодавець не був власником земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок. Право власності на спірну земельну ділянку спадкодавець ОСОБА_3 оформив пізніше – 03 квітня 2012 року, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку від 03.04.2012, площею 0,0668 га з кадастровим номером 4610300000240620089, що знаходиться за вищезазначеною адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Інших спадкоємців - ні за заповітом, ні за законом спадкодавець не має.
Позивач, прийнявши спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Кучеренко Т.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, однак отримала відмову з тих підстав, що заповіт стосується лише житлового будинку, а земельна ділянка в ньому не згадується.
Ухвалою судді від 31 березня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29 квітня 2026 року задоволено клопотання позивача, витребувано у приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу Львівської області Кучеренко Т.О. копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 01 липня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.
Представник відповідача Бориславської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився. У заяві від 10.04.2026 міський голова Яворський І.Р. просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача, щодо задоволення позовної заяви покладається на розсуд суду.
Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.09.2004, №4684339.
03 серпня 2010 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кучеренко Т.О., за яким належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповів позивачу ОСОБА_1 . Вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі 03.08.2010 за №49714620, бланк ВРА 119709, номер в реєстрі 540.
03 квітня 2012 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0668 га з кадастровим номером 4610300000240620089, на якій розташований зазначений житловий будинок, цільове призначення ділянки – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28.08.2021 Бориславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
Згідно матеріалів спадкової справи № 28/2021, відкритої приватним нотаріусом Кучеренко Т.О., інших спадкоємців ОСОБА_3 (ні за законом, ні за заповітом) судом не встановлено.
Відповідно до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян дружина спадкодавця, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (шлюб зареєстровано 15 січня 1969 року), померла до відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82408197 від 03 вересня 2025 року, у Спадковому реєстрі відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 .
Листом від 03 вересня 2025 року № 140/02-14 приватний нотаріус Кучеренко Т.О. відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку з тих підстав, що заповіт стосується лише житлового будинку, а спірна земельна ділянка не охоплена цим заповітом. Крім цього, позивач не належить до кола спадкоємців за законом, які б могли згідно частини першої статті 1245 ЦК України успадкувати частину спадщини, що не охоплена заповітом, на загальних підставах. 
Судом встановлено, що відповідачем Бориславською міською радою Львівської області не порушено прав позивача, оскільки спірна земельна ділянка відповідачу не належить, однак у випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, відповідач міг би реалізувати своє право територіальної громади на спірну земельну ділянку як на відумерлу спадщину, відповідно до статті 1277 ЦК України.
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Нормами статті 1225 ЦК України не ставиться в залежність перехід права на земельну ділянку від того, чи згадана ділянка в тексті заповіту; юридичне значення має виключно факт належності земельної ділянки спадкодавцю на момент відкриття спадщини (стаття 1220 ЦК України). 
Частиною першою статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.
Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір присадибної ділянки (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на отримання якої в містах із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, складає не більше 0,10 гектара (пункт "г" частини першої статті 121 ЗК України).
Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини (тобто на момент смерті) був власником спірної земельної ділянки. Оскільки на момент складення заповіту спадкодавець ОСОБА_4 ще не набув права власності на земельну ділянку, він об`єктивно не міг розпорядитися нею у заповіті чи визначити розмір даної земельної ділянки, а тому у даних правовідносинах підлягає застосуванню загальне правило частини 3 статті 1225 ЦК України про перехід права власності до спадкоємця будинку на всю земельну ділянку.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року у справі №675/2372/16-ц (провадження № 61-29813сво18), відповідно до якої у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у порядку спадкування право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Тобто, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виснував щодо застосування норми права: відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України, земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що була надана спадкодавцю у власність у межах нормативів, на якій розташований успадкований будинок, інші будівлі й споруди, переходить у власність спадкоємців за заповітом, якщо у заповіті спадкодавцем висловлена воля лише відносно житлового будинку, інших будівель та споруд.
Суд враховує цільове призначення спірної земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), її розміри (в межах нормативів), а також волю спадкодавця, який заповів позивачці житловий будинок, розташований на цій ділянці.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись статтями 15,16, 328, 377, 392, 1220, 1225, 1277 Цивільного кодексу України, статтею 120 Земельного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 258, 259, 263–265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в:

Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4610300000240620089, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0668 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 11 вересня 2026 року.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;
Відповідач: Бориславська міська рада, адреса: 82300, м.Борислав Львівської області, вул. Шевченка, 42, код ЄДРПОУ – 26181298. 

Суддя Григорій РАДАНОВИЧ