ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/14976/25  Номер провадження 22-ц/814/2176/26	Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю.О.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Дряниці Ю.В.,
суддів: Бутенко С.Б., Дорош А.І.,
секретаря Чемерис А.К.,
за участі: адвоката Антіховича В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфенренції у м. Полтаві апеляційну скаргу  адвоката Антіховича Володимира Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2026 року у справі за скаргою адвоката Антіховича Володимира Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року адвокат Антіхович В.В, діючи в інтересах боржника ОСОБА_1 , звернувся до суду зі вказаною скаргою, посилаючись на те, що відносно нього здійснювалося виконавче провадження на підставі виконавчого листа Пирятинського районного суду Полтавської області № 2-561 від 09.12.2005 року про стягнення боргу на користь ВАТ КБ «Хрещатик» у розмірі 35885,27 грн. 
Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №113/8 ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, 23.11.2015 виконавче провадження закінчено, у зв`язку з направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження знищено за закінченням трьохрічного строку зберігання виконавчих проваджень. 
Представником скаржника була подана відповідна заява щодо зняття накладеного арешту. Відділом ДВС надано інформацію щодо неможливості здійснення зняття арешту, адже виконавчі документи на виконанні в них не перебувають, а самі виконавчі провадження знищено. Виконавчі провадження, що перебували на примусовому виконанні, відносно боржника ОСОБА_1 закінчені, проте арешт накладений на його нерухоме майно – не знято. 
Відповідно до інформації наявної в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ПАТ «Комерційний Банк «Хрещатик» припинив свою діяльність, в результаті ліквідації. 
Наявність зазначеного обтяження порушує право ОСОБА_2 на розпорядження власним майном.
У зв`язку з наведеним просив суд зобов`язати державного виконавця або іншу уповноважену посадову особу Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 . 
Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2026 року у задоволенні скарги відмовлено.
Ухвалу оскаржує адвокат ОСОБА_3 в інтересах боржника ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, якою скаргу задовольнити. Вважає, що, з урахуванням строку, що минув з моменту закриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника є непропорційним втурчанням у його право власності. 

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з підстав, передбачених п.3ч. 1 ст. 376 ЦПК України. 

З матеріалів справи вбачається, що Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відносно майна ОСОБА_1 наявний запис про обтяження, так 23.01.2009 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано обтяження №8393690 у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все майно належне ОСОБА_1 . Реєстраційний номер обтяження: 8393690; дата, час державної реєстрації 23.01.2009 12:48:25, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №113/8, АА 191853, 28.03.2008, ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, заявник: Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві.
Згідно з інформації наданою Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у період накладення арешту 2009 року, на виконанні перебував виконавчий лист виданий 09.12.2005 Пирятинським районним судом Полтавської області №2-561 про стягнення боргу на користь ВАТ КБ «Хрещатик» у розмірі 35885,27 грн. (ВП №6759010 – Постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2008 . Виконавче провадження закінчено 23.11.2015, у зв`язку з направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.
Відповідно до інформації наявної в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Комерційний Банк «Хрещатик» 02.10.2020 припинив свою діяльність, в результаті ліквідації.
Представником скаржника була подана відповідна заява щодо зняття накладеного арешту. Відділом ДВС надано інформацію щодо неможливості здійснення зняття арешту, адже виконавчі документи на виконанні в них не перебувають, так як 23.11.2015 державним виконавцем, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що пісдтави для скасування арешту майна відсутні. 

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками, з огляду на наступне. 
Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Указані норми визначають непорушність права власності (зокрема приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
У постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року в справі № 127/1547/14-ц, від 09 січня 2023 року в справі № 2-3600/09, від 07 серпня 2024 року в справі № 14-7238/2009, від 10 грудня 2025 року в справі № 202/5715/24, від 01 квітня 2026 року в справі № 711/6615/24 сформульовано правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
У межах даної справи судом першої інстанції не враховано, що з моменту завершення виконавчого провадження минуло більше 10 років, виконавче провадження знищене у зв`язку із закінченням строку його зберігання.
У справі відсутні докази існування правових підстав для застосування обтяження майна скаржника і не доведено існування виконавчих проваджень, для забезпечення виконання яких можливо використати відповідне обтяження спірного майна боржника.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, що збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника, позбавляє його можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном.
За таких обставин, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нової постанови, якою скаргу задовольнити частково, застосувавши спосіб захисту визначений ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуадвоката Антіховича Володимира Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2026 року скасувати та прийняти нову постанову.

Скаргу адвоката Антіховича Володимира Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність подільського відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), задовольнити частково.
Зняти арешт з майна боржника – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №113/8, АА 191853 від 28 березня 2008 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві.
В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач       Ю. В. Дряниця

Судді:       С. Б. Бутенко

А.І. Дорош

=