Окнянський районний суд Одеської області 

Справа № 498/409/26
Провадження № 2/506/365/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07.07.2026 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Чеботаренко О.Л.
за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 17345,76 грн., 
В С Т А Н О В И В:

26.03.2026 року зазначена позовна заява надійшла до Великомихайлівського районного суду Одеської області через систему «Електронний суд». 
Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 05.05.2026 року справа передана для розгляду за підсудністю до Окнянського районного суду Одеської області.
28.05.2026 року справа надійшла до Окнянського районного суду Одеської області.
Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 08.06.2026 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк».
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 04.02.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит №101312174, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Вказаний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а відповідач зі свого боку умов кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 17345,76 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 4794,68 грн, прострочена заборгованість за відсотками – 11701,08 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту – 850 грн.
25.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до відповідача за кредитним договором №101312174 від 04.02.2024 року. 
02.03.2026 року позивач звертався до відповідача з письмовою претензією про погашення кредитної заборгованості, однак заборгованість відповідачем не погашена. Тому, вважаючи свої права порушеними, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягає, згоден на заочний розгляд справи /а.с.3-6/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.
Відповідачу направлялася судова повістка про виклик в судове засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «адресат відсутній» /а.с.65/. 
При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у її відсутність.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
04.02.2024 року відповідач заповнила Анкету-заяву на кредит №101312174, в якій зазначила свої анкетні дані та бажаний розмір кредиту /а.с.7/.
В подальшому 04.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №101312174, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 Договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 Договору, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.
Вказаний договір укладений сторонами в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 Договору) та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором /а.с.14-16, 17, 18, 19/.
Згідно з п.п.1.2 – 1.3 Кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн, кредит надається загальним строком на 105 днів з 04.02.2024 року. Пільговий період складає 15 днів (завершується 19.02.2024 року). Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 19.05.2024 року (дата остаточного погашення заборгованості). 
Комісія за надання кредиту – 850 грн, яка нараховується за ставкою 17% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 Договору).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду – 1575 грн, які нараховуються за ставкою 2,10% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2 Договору).
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду – 10350 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 Договору).
Відповідно до 2.1 Кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 *90.
Факт надання відповідачу коштів за вказаним договором підтверджується платіжним дорученням №82134480 від 04.02.2024 року про перерахування коштів в сумі 5000 грн на картковий рахунок НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_1 . Призначення платежу: кошти згідно договору 101312174 /а.с.22/.
Крім того, за інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 (рахунок НОМЕР_4 ). 04.02.2024 року на вказаний рахунок було зарахування коштів в сумі 5000 грн /а.с.66/.
Згідно з п.3.3.2 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни, передбачені п.п.1.1-1.5 та п.2.4 цього Договору.
Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
П.1 ч.1 ст.512, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
25.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №09-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за договорами, в тому числі і за кредитним договором №101312174, за яким боржником є ОСОБА_1 .
Зазначене підтверджується вказаним Договором відступлення прав вимоги, Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 25.06.2024 року, платіжною інструкцією про плату за відступлення права вимоги та Витягом з Реєстру боржників /а.с.25-33, 34, 35, 36/.
02.03.2026 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надіслало відповідачу претензію про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором /а.с.37/.
Як вбачається з Відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №101312174, укладеним з ОСОБА_1 , остання здійснила лише 2 платежі на погашення заборгованості, а саме 01.03.2024 року та 25.04.2024 року, однак в повному обсязі заборгованість відповідачем не погашена /а.с.23/.
Згідно Виписки з особового рахунку за кредитним договором, складеної позивачем, на думку позивача, розмір заборгованості відповідача складає 17345,76 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту – 4794,68 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом – 11701,08 грн, заборгованість за комісією – 850 грн /а.с.24/.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п.3.3.2 Кредитного договору, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором.
При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. 
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Так як відповідач не виконала свої зобов`язання в строк, встановлений кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор за кредитним договором, набув право вимоги до відповідача, а тому позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за комісією за видачу кредиту підлягає задоволенню.
Що стосується відсотків за користування кредитом, суд прийшов до наступного висновку.
Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахування можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 Кредитного договору (п.2.2.2 Договору).
Згідно з п.2.2.3 Кредитного договору, проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умови акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п.1.5.3 Договору. Якщо визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3 Договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим, ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду Позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою, встановленою п.1.5.3 та процентною ставкою, визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
При цьому, згідно з абзацом 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Тому, виходячи із аналізу абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування, у разі відсутності іншої домовленості сторін, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється.
Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у пунктах 53-55.
За умовами п.п.1.3, 1.4 Кредитного договору, сторони визначили строк кредитування 105 днів: з 04.02.2024 року по 19.05.2024 року.
При цьому, п.2.3 Кредитного договору визначено порядок продовження (пролонгації) строку кредитування.
Так, згідно з п.2.3.1 Кредитного договору, Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом, Позичальник має вчинити дії, передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, в розмірі, що визначається змістом додаткового договору/додаткової угоди, що підписується Позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за Договором (якщо передбачено додатковою угодою/договором). Комісія за управління та обслуговування кредиту нараховується в момент підписання додаткового договору/додаткової угоди. 
Після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, Позичальник має направити Кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із зазначеною датою із застосуванням одноразового ідентифікатора, а також підписати додатковий договір/додаткову угоду до Договору, що містить оновлений Графік платежів та здійснити платіж, обумовлений п.2.3 Договору та визначений додатковим договором/додатковою угодою. Після здійснення Позичальником зазначеного платежу, умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата остаточного погашення заборгованості разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються в додатковому договорі/додатковій угоді, що підписується сторонами, у зв`язку з пролонгацією та містить новий Графік платежів (п.2.3.2 Кредитного договору).
Разом з тим, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, доказів укладення додаткового договору/додаткової угоди щодо пролонгації (продовження) строку кредитування, до матеріалів справи не долучено
Отже, строк кредитування закінчився 19.05.2024 року.
Таким чином, разом із закінченням строку кредитування припинилось право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом. Однак, як вбачається з Відомості про щоденні нарахування та погашення, нарахування відсотків кредитодавцем здійснювалось до 22.05.2024 року. Тому суд вважає, що у період з 20 по 22 травня 2024 року відсотки в сумі 330,84 грн було нараховано без відповідних правових підстав, у зв`язку з чим у їх стягненні з відповідача позивачу слід відмовити.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. 
При цьому, при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до п.17 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: 
- протягом перших 120 днів - 2,5 %; 
- протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 
Даний закон набрав чинності 24 грудня 2023 року. 
120-тим днем після набранні чинності п.17 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про споживче кредитування» є 22 квітня 2024 року. Таким чином за період з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року максимальний розмір процентної ставки не може перевищувати 2,5% на день.
Починаючи з 23 квітня 2024 року протягом наступних 120 днів, тобто до 21 серпня 2024 року, максимальний розмір процентної ставки не може перевищувати 1,5% на день.
В подальшому, починаючи з 22 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.
Згідно Відомості про щоденні нарахування за вказаним кредитним договором, складеної ТОВ «Мілоан» та Виписки з особового рахунку за кредитним договором, складеної позивачем, на думку ТОВ «Мілоан» та позивача, відповідач має заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 11701,08 грн /а.с.23, 24/.
При цьому, у період з 23.04.2024 року по 19.05.2024 року проценти нараховано, виходячи з відсоткової ставки 2,3% за кожен день користування кредитом в загальному розмірі 2977,92 грн (110,40 грн * 3 дні + 110,28 грн * 24 дні).
Таким чином, враховуючи, що позивач безпідставно не застосував вимоги п.17 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про споживче кредитування» та починаючи з 23.04.2024 року не здійснював нарахування процентів з розрахунку 1,5% за кожен день користування кредитом, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок процентів за користування кредитом за період з 23.04.2024 року по 19.05.2024 року.
01.03.2024 року відповідачем сплачено 200 грн, які зараховано в якості погашення частини тіла кредиту, у зв`язку з чим тіло кредиту зменшилось до 4800 грн. 
В подальшому, 25.04.2024 року відповідачем сплачено ще 5,32 грн, які зараховано в якості погашення частини тіла кредиту, у зв`язку з чим тіло кредиту зменшилось до 4794,68 грн.
З урахуванням зазначеного, у період з 23.04.2024 року по 19.05.2024 року розмір відсотків за користування кредитом складає 1942,08 грн, а саме:
- у період з 23.04.2024 року по 25.04.2024 року - 216 грн (4800 грн * 1,5%*3 дні);
- у період з 26.04.2024 року по 19.05.2024 року – 1726,08 грн (4794,68 * 1,5% * 24 дні).
Позивач просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 11701,08 грн. 
Разом з тим, з урахуванням вищевикладеного, позов в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню та розмір відсотків, який підлягає стягненню з відповідача складає 10334,40 грн (11701,08 грн - 330,84 грн /які було нараховано без відповідних правових підстав поза межами строку кредитування/ - 2977,92 грн /які в порушення вимог закону було нараховано за ставкою 2,3% на день/ + 1942,08 грн /нараховані відповідно до закону за ставкою 1,5% на день).
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, складає 15979,08 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту – 4794,68 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10334,40 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту – 850 грн.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як позов задоволено частково (на 92,12%), то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2452,60 грн (2662,40 грн *92,12%)
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
Клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.
Судом встановлено, що 01.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», в особі адвоката, керуючого партнера Усенка Михайла Ігоровича, укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107, за умовами п.п.1.1 якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта /а.с.39, 41, 42/.
Згідно з п.п.2.3 вказаного договору, вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000 грн.
Відповідно до акту №Д/19323 наданих послуг (правової /правничої/ допомоги) від 09.03.2026 року до вказаного договору, виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року у виді правничої допомоги за кредитним договором №101312174 щодо боржника ОСОБА_1 . Сума наданих послуг згідно договору складає 8000 грн /а.с.43/.
Згідно Детального опису наданих послуг до акту №Д/19323 від 09.03.2026 року, на виконання умов договору про надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням надано послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (30 хв); ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год.); погодження правової позиції клієнта у справі (30 хв); складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (3 год 30 хв); подання заяви до суду, всього витрачено 6 год 30 хв /а.с.44/.
При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така правова позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду (у справах №922/445/19; № 923/560/17; № 329/766/18; № /78/1522/18).
Вищевказані витрати на правову допомогу, суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи, а також співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значенням справи для сторони, а тому вказані витрати підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, матеріалами справи доведено розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
Так як позов задоволено частково (на 92,12%), то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 7369,60 грн (8000 грн х 92,12%).
З урахуванням зазначеного, загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача складає 9822,20 грн, з них: судові витрати по сплаті судового збору – 2452,60 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу – 7369,60 грн.
Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (адреса: 79018, Львівська область, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236, рахунок НОМЕР_5 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17345,76 грн задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за Договором про споживчий кредит №101312174 від 04.02.2024 року в сумі 15979,08 грн (з них: заборгованість за тілом кредиту – 4794,68 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10334,40 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту – 850 грн).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" судові витрати в сумі 9822,20 грн (з них: судові витрати по сплаті судового збору – 2452,60 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу – 7369,60 грн).
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Окнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повне судове рішення складено 10.07.2026 року.

Суддя	О. Л. Чеботаренко