Справа № 727/2819/26 
Провадження № 2/727/1487/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці 
в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.
за участю секретаря Довженко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», Позивач) звернувся до Шевчен-ківського районного суду м. Чернівців з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 (далі – Відповідач) на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1436-2700 від 17.08.2024 року, яка станом на 20.01.2026 року становить 8 433 (вісім тисяч чотириста тридцять три) гривні 84 копійки, з яких: 1 437,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом (основний борг); 6 996,84 грн. – прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, позивач просить стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.08.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Позивача в електронній формі був укладений Договір про відкриття кредитної лінії No1436-2700 продукту «CREDOS». Відповідно до умов укладеного Договору, Позивач надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується відповідними квитанціями про перерахування коштів (зокрема через систему LiqPay), а Відповідач зобов`язався по-вернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування ним у строки та на умовах, визначених Договором. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти на банківську картку відповідача. На-томість відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не ви-конав, у зв`язку з чим утворилась вказана вище заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спро-щеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві заявив кло-потання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Проте, реа-лізуючи свої процесуальні права, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України (далі – ЦПК України), відповідач двічі направляв на адресу суду письмові клопотання про відкладення розгляду справи.
В обґрунтування своїх клопотань відповідач зазначав про намір врегулювати спір з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у позасудовому порядку, шляхом укладення мирової угоди або узгодження графіку реструктуризації заборгованості. Суд, діючи на засадах змагальності та диспозитивності, сприяючи сторонам у мирному врегулюванні спору (ст.2, ст.12 ЦПК України), двічі задовольняв зазначені клопотання відповідача та від-кладав судові засідання, надаючи сторонам достатньо часу для досягнення згоди.
Разом з тим, на час проведення поточного судового засідання відповідач до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту позасудового врегулювання спору (копії мирової уго-ди, договору про реструктуризацію, доказів добровільного погашення заборгованості тощо) суду не надано. Спільного клопотання сторін про затвердження мирової угоди також не надходило.
Відзиву на позовну заяву, як і доказів на спростування розрахунку заборгованості чи факту отримання коштів, відповідачем у визначений судом строк не подано.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Зважаючи на те, що відповідач двічі скористався своїм правом на відкладення справи, однак жодних результатів позасудового врегулювання не надав і фактично ухиляється від участі в судовому розгляді, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, на підставі наявних у справі письмових доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які ма-ють юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов на-ступних висновків.
Судом встановлено, що 17.08.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту кредитодавця, шляхом реє-страції в інформаційно-телекомунікаційній системі та прийняття (акцептування) умов кредитування, був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1436-2700 продукту «CREDOS» (далі – Договір).
Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Невід`ємною частиною даного Договору є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CREDOS», затверджені наказом дирек-тора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №57-П від 14.06.2024 р., та Паспорт споживчого кредиту, з якими відповідач ознайомився та погодився до моменту укладення Дого-вору.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, кредитодавець зобов`язується надати пози-чальнику грошові кошти у межах визначеного ліміту кредитної лінії, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
Судом також встановлено, що після укладення основного Договору, між сто-ронами укладалися Додаткові угоди, на підставі яких відбувалося збільшення суми кредиту (добори кредитних коштів). Так, 18.08.2024 р. та 19.08.2024 р. укладено До-даткові угоди до Договору про надання додаткових грошових коштів. Факт виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором та перерахування кредитних коштів на бан-ківську картку відповідача (картка № НОМЕР_1 ) повністю підтверджується на-явними в матеріалах справи письмовими доказами: довідкою про перерахування суми кредиту №1436-2700 та електронними квитанціями платіжної системи LiqPay (зокрема, квитанція №2504892834 від 17.08.2024 р. на суму 600,00 грн., квитанція №2505420231 від 18.08.2024 р. тощо).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №1436-2700 від 17.08. 2024 року, загальна сума наданого кредиту становить 2 600,00 грн. Станом на 20.01. 2026 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 8 433, 84 грн., яка складається з: основного боргу в розмірі 1 437,00 грн. та залишку по не-сплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 6 996,84 грн.
Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступ-ного.
Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) за кре-дитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позико-давцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного за-конодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконан-ня).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).
Щодо укладення договору в електронній формі суд зазначає наступне.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти елек-тронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч.3 ст.11 вказаного Закону, електронний договір укладається шля-хом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) дру-гою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання осо-бою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлює, що якщо від-повідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
З матеріалів справи вбачається, що при укладенні Договору №1436-2700 Відпові-дач здійснив усі необхідні дії, передбачені законодавством та правилами Кредито-давця, для його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим іденти-фікатором (SMS-кодом), який було надіслано на номер його мобільного телефону. Таким чином, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідом-леннями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Беззаперечно встановлено волевиявлення Відповідача на отримання кредиту на умовах, визначених Договором, Правилами та Паспортом споживчого кредиту. Відповідач користувався кредитними коштами, що також підтверджується відсутністю з його боку будь-яких заяв про визнання недійсним договору, або про те, що договір він не укладав та кошти не отримував. Навпаки, його процесуальна поведінка, а саме подання клопотань про відкладення судового розгляду для врегулювання спору (реструктуризації або мирової угоди), є опосередкованим визнанням наявності боргу та кредитних правовідносин з Позивачем.
Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до ви-сновку, що він є математично правильним, відповідає умовам Договору та здійснений за період фактичного користування кредитними коштами.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. До-казування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Позивачем повністю доведено факт укладення договору, надання кредиту, а та-кож порушення відповідачем умов щодо своєчасного повернення коштів.
Відповідач, у свою чергу, не надав суду доказів належного виконання зобов`язань за Договором, як і не надав альтернативного розрахунку заборгованості.
Окремо суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, зокре-ма рішення у справі «Пономарьов проти України», де наголошено, що сторони в ро-зумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судо-вого провадження. Відповідач був достеменно обізнаний про наявність даного судово-го спору (про що свідчать подані ним клопотання), проте зловживав своїм процесуаль-ним правом на відкладення розгляду. Подання клопотань про намір мирного врегу-лювання без вчинення реальних дій на таке врегулювання не може слугувати безмеж-ною підставою для затягування судового процесу та порушення права позивача на своєчасний захист його порушених майнових інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що право позивача є порушеним і під-лягає судовому захисту, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості в сумі 8 433,84 грн. є об-ґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підля-гають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропор-ційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн., які були сплачені позивачем через підсистему ЄСІТС "Електронний суд". 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПО-ВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаход-ження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за кре-дитним договором №1436-2700 від 17.08.2024 року в загальному розмірі 8 433,84 грн. (вісім тисяч чотириста тридцять три гривні 84 копійок), що складається з: 
- простроченої заборгованості за кредитом — 1 437,00 грн.;
- простроченої заборгованості за нарахованими процентами — 6 996,84 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕ-НОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" судові витрати зі сплати судо-вого збору в розмірі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на-слідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.Є.Терещенко