Справа № 283/1405/24
Провадження №1-кп/283/51/2026
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
13 липня 2026 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2024 за № 42024062350000027, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.04.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 361 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2023, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти.
22.03.2024 близько 03 год. у ОСОБА_5 , який перебував за місцем проживання колишньої співмешканки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів з банківської картки останньої шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він не має права законного доступу, з метою незаконного отримання відомостей щодо коштів, розміщених на банківській картці АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , знаючи комбінацію паролю-доступу користувача, з метою незаконного втручання в роботу автоматизованих систем, без дозволу власника, за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_4 ввів логін та пароль та увійшов до автоматизованої інформаційної системи АТ «Ощадбанк» «Oschad 24/7», де отримав доступ до персональних даних ОСОБА_4 та її банківського рахунку по банківській картці АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , у результаті чого несанкціоновано втрутився в роботу автоматизованої (інформаційної) системи АТ «Ощадбанк» «Oschad 24/7».
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22.03.2024 близько 03 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання колишньої співмешканки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, за допомогою вказаного додатку о 03 год 22 хв. того ж дня з банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітованої на ім`я ОСОБА_4 , перерахував на власний банківський рахунок НОМЕР_2 в АТ «А-банк» грошові кошти в сумі 4500 грн. 
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 того ж дня з банківської картки № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», емітованої на ім`я ОСОБА_4 , перерахував о 05 год 59 хв. грошові кошти в сумі 6000 грн, а о 06 год. 49 хв. – 25000 грн на її ж банківську карту № НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк», а о 06 год 00 хв. з даної банківської картки перерахував на власний банківський рахунок НОМЕР_2 в АТ «А-банк» грошові кошти в сумі 5555 грн, а 06 год 50 хв. – 24500 грн. 
Продовжуючи, 22.03.2024 о 06 год. 51 хв. з банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», належної ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перерахував грошові кошти в сумі 23000 грн на власний банківський рахунок НОМЕР_4 в АТ «Таскомбанк». 
Викраденими грошовими коштами, ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 57555 грн. 
Обвинувачений ОСОБА_5  свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті. Зауважив, що жодну з обставин обвинувачення він не оспорює.
Обвинувачений ОСОБА_5 надав показання про те, що наразі є військовослужбовцем, однак самовільно залишив військову частину. В березні 2024 року, точну дату не пам`ятає, проживав із співмешканкою ОСОБА_4 у АДРЕСА_2 . Вночі, коли потерпіла спала, знаючи, що в неї є гроші на рахунку, взяв телефон ОСОБА_4 , ввів пароль, який йому був відомий, та зайшов у додаток банку. Щоб не викликати підозри, оскільки знав, що банк не дозволяє транзакції на великі суми, почав переводити гроші частинами. Всі гроші програв у онлайн-казино. Намагавсь заробити гроші, щоб повернути потерпілій, пішов в армію, але потім пішов у СЗЧ. Ніби щось і заробляв, але гроші потерпілій не повернув. За вчинене просив у неї пробачення. Наразі зробив для себе висновки, що не можна робити людям погано. У судових дебатах зазначив, що розуміє, що за вчинене мусить нести відповідальність.
Потерпіла ОСОБА_4  надала показання, що на час події проживала з обвинуваченим за адресою: АДРЕСА_2 , у орендованому житлі. Спочатку все було добре, вона йому довіряла. Однак з часом ОСОБА_5 почав вживати якісь речовини, і його поведінка стала неадекватною. Коли все відбулося, вона спала. Він якось підгледів її пін-код. Вранці, коли прокинулась, ОСОБА_5 сказав, що йде. Коли він пішов, вона вирішила перевірити рахунок і побачила, що на картці нема грошей. Почала дивитись транзакції. Потім почала його шукати, коли знайшла, ОСОБА_5 підтвердив, що зняв гроші. Наразі кошти їй не повернув. Обвинувачений просив у неї вибачення, але вона його не пробачила, бо вважає, що за скоєне він має понести відповідальність, інакше не зробить жодних висновків. При призначенні покарання покладається на розсуд суду. 
Суд, з`ясувавши у обвинуваченого правильність розуміння ним змісту обвинувачення, роз`яснивши йому обмеження у праві на апеляційне оскарження таких обставин, за відсутності сумнівів у добровільності його позиції та з його згоди, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. 
Судом було досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:
-витяг з ЄРДР;
-протокол прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 22.03.2024;
-протокол огляду від 09.04.2024, згідно з яким було оглянуто особистий кабінет «Favbet» ОСОБА_5 , де зафіксовано історію депозитів за період з 03:34 22.03.2024 по 13:05 24.03.2024;
-виписку по рахунку НОМЕР_2 (банківська карта НОМЕР_5 ) в АТ «А-банк», належного ОСОБА_5 за період з 21 по 23 березня 2024 року, згідно з якою 22.03.2024 зафіксовано поповнення рахунку: о 03:22 на суму 4500 грн, о 06:00 – 5555 грн, о 06:52 – 24500 грн, кошти надійшли з Ощадбанку; 
-протокол огляд від 23.05.2024 та виписку по рахунку НОМЕР_4 в АТ «Таскомбанк» (банківська карта НОМЕР_6 ), належного ОСОБА_5 за період з 22 по 23 березня 2024 року, згідно з якою о 06:51 22.03.2024 зафіксовано поповнення рахунку на суму 23000 грн, відправник: 5167803280216594; 
-протокол огляду від 20.05.2024 та виписки по рахункам в АТ «Ощадбанк», належним ОСОБА_4 :
НОМЕР_7 з банківською карткою НОМЕР_8 , де зафіксовано переказ коштів 22.03.2024: о 03:22 – на банківську картку № НОМЕР_9  в розмірі 4500 грн, о 05:59 – на банківську картку НОМЕР_10 в розмірі 6000 грн, о 06:49 – на банківську картку НОМЕР_11 в розмірі 25000 грн, о 06:50 на банківську картку НОМЕР_3 в розмірі 25000; о 06:51 на банківську карту НОМЕР_12  в розмірі 23000 грн;
НОМЕР_13 з банківською карткою НОМЕР_11 , де зафіксовано зарахування коштів 22.03.2024: о 06:49 – з банківської картки № НОМЕР_8 в розмірі 25000 грн;
НОМЕР_14 з банківською карткою НОМЕР_3 , де зафіксовано перерахунок коштів 22.03.2024: о 06:00 – з банківську картку № НОМЕР_15 в розмірі 5555 грн; о 06:52 на банківську картку НОМЕР_15 в розмірі 24500 грн.
-протокол огляду від 29.05.2024 та виписки по рахункам в АТ «Ощадбанк», належним ОСОБА_4 :
НОМЕР_7 з банківською карткою НОМЕР_8 , де зафіксовано переказ коштів 22.03.2024: о 03:22 – на банківську картку № НОМЕР_9  в розмірі 4500 грн, о 05:59 – на банківську картку НОМЕР_10 в розмірі 6000 грн, о 06:49 – на банківську картку НОМЕР_11 в розмірі 25000 грн, о 06:50 на банківську картку НОМЕР_3 в розмірі 25000; о 06:51 на банківську карту НОМЕР_12  в розмірі 23000 грн;
НОМЕР_14 з банківською карткою НОМЕР_3 , де зафіксовано перерахунок коштів 22.03.2024: о 06:00 – з банківську картку № НОМЕР_15 в розмірі 5555 грн; о 06:52 на банківську картку НОМЕР_15 в розмірі 24500 грн.
-протокол слідчого експерименту від 30.05.2024 за участю ОСОБА_5 , який повідомив про обставини вчинення кримінальних правопорушень щодо несанкціонованого доступу до інформаційної системи АТ «Ощадбанк» «Oschad 24/7» та заволодіння коштами ОСОБА_4 .
Інші докази судом не досліджувались, в тому числі не проводився допит свідків, оскільки учасники кримінального провадження не наполягали на їх досліджені, а обвинувачений не оспорював фактичні обставини.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи АТ «Ощадбанк» «Oschad 24/7», повністю доведена, а його злочинні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 361 КК України. 
Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у таємному викраденні (крадіжці) майна (грошових коштів) ОСОБА_4 , вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
В той же час суд вважає за необхідне виключити з кваліфікації даного діяння таку ознаку як повторність, оскільки згідно з вимогою про судимість та ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 30.10.2024, ОСОБА_5 був звільнений від призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з декриміналізацією діяння. Таким чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня. 
Судом у судовому засіданні було досліджено характеризуючі матеріали на обвинуваченого, а саме:
- копію паспорта обвинуваченого;
- вимогу про судимості, згідно з якою ОСОБА_5 має незняту та непогашену судимість за ч. 1 ст. 309 КК України за подію 22.03.2024, крім того 24.10.2024 та 01.05.2026 до суду скеровані обвинувальні акти у КП № 1202406051000317 від 13.09.2024 за ч.ч. 1, 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та КП 12026060510000066 від 11.03.2026 за ч. 4 ст. 185 КК України;
- вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04.04.2024, яким ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт; ухвалу Малинського районного суду від 30.10.2024, згідно з якою ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння;
- вирок Малинського районного суду Житомирської області від 19.04.2024, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з яких, згідно з листом Малинського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області від 29.06.2026, станом на 26.06.2026 сплачено (стягнуто) 1072,14 грн;
- медичний висновок про те, що на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень – кримінального проступку та тяжкого злочину, їх суспільну небезпеку, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного.
Відповідно до положень ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
При цьому, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки така обставина в даному кримінальному провадженні носить лише формальний характер та не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. 
Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. 
Однак, як у матеріалах провадження відсутні дані, що обвинувачений намагався відшкодувати збитки потерпілій, так і в ході розгляду провадження з поведінки обвинуваченого не встановлено його щирого розкаяння у вчиненому. Повідомлення обвинуваченого про усвідомлення неправомірності своїх дій, на думку суду, є лише намаганням обвинуваченого применшити відповідальність. 
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
ОСОБА_5 на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має не зняту та не погашену судимість, покарання у виді штрафу не виконує тривалий час, також обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушень проти власності, не працює, засобів до існування та постійного місця проживання не має, зі слів обвинуваченого будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину у період дії правового режиму воєнного стану, що, на думку суду, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та стійке небажання до тривалої правомірної поведінки. 
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу та ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю даних кримінальних правопорушень слід призначити із застосуванням правила поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.
Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України, з урахуванням невідбутої частини покарання у виді штрафу у розмірі 15927,86 грн за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.04.2024, остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі та невідбутої частини штрафу; при цьому штраф підлягає самостійному виконанню.
Підстав для застосування відносно ОСОБА_5 положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. 
На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та невідбутої частини штрафу, призначеного вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.04.2024.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту звернення вироку до виконання – з моменту затримання.
Покарання у виді невідбутої частини штрафу у розмірі 15927 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 86 копійок, призначене ОСОБА_5 вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.04.2024 на підставі ч. 3 ст. 72 КК України – виконувати самостійно.
Речові докази: оптичний носій інформації з відеозаписом слідчого експерименту – залишити в матеріалах кримінального провадження; оптичні носії з інформацією, вилученою у АТ «Ощадбанк», АТ «Таскомбанк» - залишити в матеріалах кримінального провадження у розпорядженні прокурора.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги (з урахуванням особливостей, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України).
Суддя	  	ОСОБА_1