Справа № 136/1040/26
провадження № 2/136/515/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Кривенко Д.Т.
за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду із вказаним позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 10.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (далі Відповідач), за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5518898 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір) (додається). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом 205-ОД від 10.02.2022, року (далі Правила) (додаються) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 6400 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6400 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 . Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.
Тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 49597,50 грн, понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн та витрати за сплату судового збору за подання позовної заяви до суду.
12.06.2026 на адресу суду надійшов відзив від відповідача у якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; у випадку задоволення позову про визначенні суми відсотків, що мають бути стягнуті врахувати Висновок Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23; відмовити в задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу; у випадку якщо суд дійте висновку щодо необхідності задоволення вимог на правничу допомогу - зменшити їх розмір.
29.06.2026 від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 25.05.2026 р. постановлено відкрити провадження у справі із призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Та витребувано докази.
Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що 10.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 5518898 (далі -кредитний договір).
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору цей договір укладається сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Кредитний договір, додаток № 1 до нього (графік платежів) та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора М159039.
Відповідно до п. 1.2. кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно з умовами п. 1.3., 1.4., 1.5. кредитного договору: сума кредиту складає 6400 грн; строк кредиту 360 днів; тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка 1,99% в день застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4. договору , знижена процентна ставка становить 1,393%.
Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . 
Згідно з п. 3.1. кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Згідно з листом АТ «ПУМБ» від 27.09.2023 № КНО-20.4/105 було здійснено наступний успішний переказ коштів: 10.02.2022 на суму 6400,00 грн на карту НОМЕР_1 , ІД транзакції 17293774085, що і підтверджується витребуваною інформацією із АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої по рахунку НОМЕР_2 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , було зарахування коштів на суму 6400 грн. за період 10.02.2022 р.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наведеному у картці обліку за договором № 5518898 від 10.02.2022, виконаним ТОВ «Авентус Україна», заборгованість позичальника ОСОБА_1 складає 22956,8 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6400 грн, заборгованості за процентами в розмірі 16556,80 грн. Із розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів здійснено за період з 01.05.2022 по 23.10.2022. Інших нарахувань (штрафних санкцій, пені) ТОВ «Авентус Україна» не здійснювало. 
Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.
Водночас, відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, яку обґрунтовано зокрема тим, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію договору, додатку №1 до вказаного договору та паспорта споживчого кредиту, в яких зазначено, що вони були підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 10.02.2022 о 14:26:52 год.
Щонайменше з 25.02.2022 року позивачу було відомо про порушення його права, в зв?язку з простроченням мною чергового платежу більш ніж на місяць. За зобов?язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто позов пред`явлений з порушенням строку позовної давності.
Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно дост.526ЦК України -зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно дост.1054ЦК України -за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В свою чергу, ст.256ЦК України -визначено поняття позовної давності, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст.257 ЦК України -загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, ч. 1ст. 259 цього ж Кодексу, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Згідно з ч. 1 ст.261 ЦК України -перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Частиною 5 ст. 261 ЦК України- передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.
Відповідно до ч. 1ст.251ЦК України -строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1ст. 252 ЦК України).
Згідно з ст.253ЦК України -перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті251,252 ЦК України).
Відповідно до ч. 3ст.267ЦК України -суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, при чому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Відповідач заявив про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові.
У рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справ і№5-рп/2012 вказано, що «згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п?ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно- правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу».
Суд вважає неможливим застосування п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які вказували на продовження та зупинення строків позовної давності, оскільки вони були внесені до ЦК України всупереч вимогам ст. 4 ЦК України.
У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, а також Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 662/1375/18 зроблено висновок про те, що за кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Як убачається з матеріалів справи, перший обов`язковий платіж підлягав сплаті 25.02.2022, однак відповідач його не здійснив. Відтак саме з цієї дати кредитор довідався або повинен був довідатися про порушення свого права щодо відповідного платежу.
Положеннями ст. 262 ЦК України, регламентовано, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності.
Статтею 261 ЦК України -передбачено не лише можливість, а і обов`язок особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Відповідно до приписів ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.
При цьому, за змістом ст.261 ЦК України - законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.
Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.
В даному випадку, представник позивача укладаючи договір Факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року, ознайомлювався із кредитною справою відповідача, чим самим був ознайомлений з фактичними обставинами кредитної справи відповідача і мав реальну можливість, враховуючи строки позовної давності, подати позов у передбачений законом строк.
В той же час, представником позивача не було надано суду жодного доказу, який би спростував заперечення відповідача щодо застосування строку позовної давності.
У свою чергу, відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.
З врахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт того, що представник позивача Столітній М.М. звернувся до суду за захистом порушеного права з пропущенням встановленого ст. 257 ЦК України трьох річного строку позовної давності, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову з цих підстав.
Керуючись ст. ст. 263, 264, 256, 267, 526, 527, 530, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО