ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 р. 	Справа № 440/15355/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2026, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 01.04.26 по справі № 440/15355/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту - ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган, відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій № 2 (м. Горішні Плавні) управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №916290124894 від 10.10.2025.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення, зарахувавши до страхового стажу всі періоди роботи, зазначені в довідці Трудового архіву Шишацької селищної ради Полтавської області від 09.09.2025 року № 01-28/274 та до пільгового стажу періоду роботи з 20.06.1987 року по 31.03.2000 року.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність рішення відділу перерахунку пенсій № 2 (м. Горішні Плавні) управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи № 916290124894 від 10.10.2025, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту – Закон № 1058-IV), оскільки позивач досягнув 55 років має трудовий стаж на посаді тракториста - машиніста в сфері сільського господарства понад 20 років, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 440/15355/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000; код ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10.10.2025 року № 916290124894.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.10.2025 року з урахуванням висновків суду, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 20.06.1987 року по 31.03.2000 року згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалити нове рішення суду, яким скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 року у справі № 440/15355/25, а позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність в діях пенсійного органу будь-яких ознак протиправності, оскільки подані позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах документи не відповідали вимогам Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі – Порядок № 637), зокрема, архівна довідка про роботу на посаді тракториста - машиніста № 01 19/110 від 08.09.2025, видана Архівним відділом військової адміністрації Миргородської районної військової адміністрації, є не встановленої форми та не містить розшифрованих ініціалів та по батькові заявника, що унеможливлює зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності, зазначених у ній.
Позивач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Повідомив, що не може виправити наявну у архівній довідці про роботу на посаді тракториста - машиніста № 01 19/110 від 08.09.2025, виданій Архівним відділом військової адміністрації Миргородської районної військової адміністрації помилку, оскільки відомості про прийняття на роботу вносилися колгоспом «Перше травня», колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Ковалівка», с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області, якого зараз не існує.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10.10.2025 № 916290124894 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідної тривалості стажу роботи в якості тракториста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. 
За висновками пенсійного органу, до звернення долучена архівна довідка про роботу на посаді тракториста - машиніста № 01-19/110 від 08.09.2025, яка видана Архівним відділом Миргородської районної військової адміністрації, невстановленої форми та не відповідає Порядку № 637; в довідці не розшифровані ініціали та по - батькові заявника. 
Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10.10.2025 № 916290124894, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та незаконності спірного рішення, оскільки наявні в матеріалах справи довідки від 08.09.2025 № 0-19/111, від 08.09.2025 № 01-19/110 та від 09.09.2025 № 01-28/276 містять всі необхідні реквізити, передбачені додатком № 5 до Порядку № 637, у зв`язку з чим суд вважав встановленим факт роботи позивача трактористом та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.10.2025 з урахуванням висновків суду, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 20.06.1987 по 31.03.2000 згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд виходив з дискреційності таких повноважень пенсійного органу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України(рішення переглядається в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1058-IV та Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII(далі по тексту -Закон № 1788-XIІ).
Статтею 13 Закону № 1788-XIІ визначено категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XIІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Також, пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058 ІV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058 ІV є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Колегією суддів встановлено, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058 ІV слугувала невідповідність архівної довідки № 01-19/110 від 08.09.2025, виданої Архівним відділом військової адміністрації Миргородської районної військової адміністрації вимогам Порядку № 637, зокрема, не розшифровані ініціали та по батькові заявника. 
Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XIІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядок № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Пунктом 20 цього Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Додатково в довідці наводяться такі відомості, зокрема стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (надалі Порядок № 18-1).
Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Отже, виключно у випадку, коли у трудовій книжці взагалі відсутні відомості про період роботи, що дає право на призначення пенсії, надаються довідки із зазначенням відповідних відомостей.
Колегією суддів встановлено, що згідно із записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 10.07.1987 ОСОБА_1 працював в колгоспі "Перше травня" трактористом з 20.06.1987; з 31.03.2000 вибув з членів КПСП "Ковалівка". 
Відповідно до вкладишу серії НОМЕР_3 до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 20.06.1987 прийнятий членом колгоспу "Перше травня"; 07.11.1992 колгосп "Перше травня" перейменований в КПСП "Ковалівка"; 31.03.2000 року вибув з членів КПСП "Ковалівка" за власним бажанням.
Судом апеляційної інстанції досліджено спірну довідку від №01-19/110 від 08.09.2025 року видану Архівним відділом військової адміністрації Миргородської районної військової адміністрації (а.с.11) та з її змісту встановлено, що «у протоколі № 15 засідання правління колгоспу «Перше травня», колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Ковалівка», с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області від 20.06.1987 року є розгляд заяви ОСОБА_1 * та ухвалено рішення прийняти в члени колгоспу і надати роботу трактористом.
У протоколі № 3 зборів уповноваженого колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Ковалівка» від 10.02.2000 с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області у списках про вихід з членів колективного пайового сільськогосподарського підприємства з належним майновим та земельним паями значиться ОСОБА_1 * 
У протоколах засідання правління та протоколах зборів уповноважених колгоспу "Перше травня" та колективного пайового сільськогосподарського підприємства "Ковалівка" с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області за період з 1987 по 2000 роки відсутні записи про проведення ОСОБА_1 на інші роботи, про роботу з неповним робочим днем та про надання відпустки без збереження заробітної плати. 
У протоколах засідання правління та протоколах зборів уповноважених колгоспу "Перше травня" та колективного пайового сільськогосподарського підприємства "Ковалівка" с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області є дані про встановлений мінімум трудової участі для працездатних чоловіків віком до 60 років, а саме: за 1987-1999 роки - 250 людиноднів (включно).»
Отже, вказаним документом підтверджено трудову діяльність ОСОБА_1 у колгоспі.
З приводу посилань відповідача на те, що довідка від № 01-19/110 від 08.09.2025, видана Архівним відділом військової адміністрації Миргородської районної військової адміністрації не відповідає вимогам Порядку № 637, колегія суддів зауважує, що відсутність розшифрування ініціалів заявника жодних чином не унеможливлює встановлення його особи.
Крім того, відповідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.
За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10.10.2025 № 916290124894 та наявність підстав для його скасування, що має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Колегія суддів враховує, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем без надання належної оцінки доданим до заяви документам, зокрема безпідставного відхилення архівної довідки. При цьому суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно відповідачу.
Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо розгляду заяви позивача неналежним чином, колегія суддів погоджується із обраним судом першої інстанції способом захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.10.2025 року з урахуванням висновків суду, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 20.06.1987 року по 31.03.2000 року згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 по справі № 440/15355/25 в частині задоволення позову - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	О.А. Спаскін   С.П. Жигилій