КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
м. Київ, вул. Солом`янська , 2-а

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

3 липня 2026 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1  на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.03.2026, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.03.2026 ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно з вказаною постановою,  ОСОБА_1  03.05.2025 о 14 год. 18 хв. по вул. О. Теліги, 37-А в м. Києві керувала транспортним засобом «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичногосп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушила п. 2.5 ПДР.
Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Александров Д.О. подав в інтересах ОСОБА_1  апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Звертає увагу, що на початку працівники поліції вбачали у ОСОБА_1 вигадані ознаки саме алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим їй було безпідставно запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», на який вона погодилась, однак приладу на місці не було і вони очікували прибуття іншого екіпажу. Зазначає, що під час очікування іншого екіпажу, ОСОБА_1 повідомила, що вживає за призначенням лікаря препарат «Пароксетин», в подальшому працівники поліції знайшли в інтернеті інструкцію до даного препарату та повідомили, що під час його вживання не рекомендовано керувати транспортним засобом, після чого поліцейські почали наполягати на необхідності пройти огляд саме на стан наркотичного сп`яніння. Наголошує, що до моменту, коли ОСОБА_1 повідомила про прийом вказаного препарату, працівники поліції не вбачали і не називали жодної ознаки, яка б слугувала підставою для вимоги пройти огляд саме на стан наркотичного сп`яніння. Вважає, що сам по собі факт повідомлення ОСОБА_1 про прийом лікарського препарату «Пароксетин» не міг бути достатньою підставою для висунення вимог пройти огляд саме на стан наркотичного сп`яніння.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила.
Адвокат Александров Д.О. не заперечував проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення адвоката Александрова Д.О., який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок судді місцевого суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 318982 від 03.05.2025, направленні на огляд та відеозаписі.
Однак, у судовому засіданні апеляційного суду адвокат Александров Д.О. заперечив викладені в протоколі обставини та надав пояснення, що відповідають змісту апеляційної скарги, зауваживши, що ОСОБА_1 не мала жодних ознак сп`яніння, поводила себе адекватно, однак працівники поліції спочатку безпідставно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши про наявність ознаки - запах алкоголю з порожнини рота, на що вона погодилась. При цьому працівники поліції не зазначали про наявність будь-яких інших ознак сп`яніння. Однак після повідомлення ОСОБА_1 про вживання лікарського препарату «Пароксетин», працівники поліції почали наполягати на проходженні огляду саме на стан наркотичного сп`яніння, тоді як будь-яких ознак наркотичного сп`яніння вона не мала і самі поліцейські не таких вбачали. 
В ході відтворення наявного в матеріалах справи відеозапису нагрудних камер працівників поліції в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність у неї ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що вона погодилась. При цьому водій постійно впевнено повідомляла, що перебуває у стані вагітності, алкоголь не вживала. В подальшому ОСОБА_1 повідомила, що за призначенням лікаря приймає препарат «Пароксетин». Після цього працівники поліції ознайомились з інструкцією до даного препарату, де вказано, що під час прийому препарату не рекомендовано керувати транспортним засобом. Одразу працівники поліції змінили свою вимоги, необґрунтовано повідомили, що у разі вживання даного препарату керувати автомобілем заборонено, почали наполягати на необхідності проїхати до лікаря-нарколога та пройти огляд саме на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 зазначила, що має рецепт, лікар попереджала, що ніяких обмежень препарат немає, поспішає на потяг до Польщі, наркотичні засоби не вживає. В свою чергу працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що вона може відмовитись від проходження огляду, в подальшому від керування автомобілем не відсторонили.
В ході судового засідання було досліджено інструкцію із застосування препарату «Пароксетин», в якій не міститься прямої заборони на керування транспортним засобом під час прийому препарату, та зазначено, що цей лікарський засіб не впливає на когнітивні функції або психомоторні реакції, проте можливе порушення здатності керувати автотранспортом під час лікування. 
Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.п. 1, 12 р.2 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.
З урахуванням встановлених обставин, працівники поліції мали право вимагати від ОСОБА_1 проходження огляду у закладах охорони здоров`я з метою перевірки перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, натомість вони безпідставно вимагали від неї проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, хоча будь-яких ознак такого сп`яніння на місці зупинки, до повідомлення про вживання медичного препарату, не встановили.
Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, фактично не відсторонили її від керування транспортним засобом, чим грубо порушили вимоги ст. 266 КУпАП, підтвердивши цим необґрунтованість підозр щодо її перебування у стані наркотичного сп`яніння, адже своїми діями фактично визнали за можливе подальше керування водієм транспортним засобом.
Отже, досліджені матеріали справи в сукупності, послідовність дій працівників поліції, які не виконали весь комплекс заходів, які вони зобов`язані вжити щодо водія, який має ознаки сп`яніння, вказують на порушення вимог щодо проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1  задовольнити. 
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.03.2026, якою ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати. 
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя