Справа № 509/252/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого-судді Козирського Є.С.,
секретаря Лепешенкової В.А.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2026 року представник позивача – адвокат Гаспарянц Д.М., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив суд:
1. Припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 31,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1084167051237).
2. Припинити право власності ОСОБА_2 на грошові кошти у розмірі 350000,00 гривень (триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), отримані за відчуження автомобіля марки – NISSAN, модель – ROUGE, колір – чорний, VIN номер – НОМЕР_1 , реєстраційний номер (номерний знак) – НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 червня 2025 року № 5142/2025/5437641.
3. Визнати право власності ОСОБА_2 на таке майно:
- квартиру загальною площею 54,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2812531851100);
- нежитлове приміщення загальною площею 4,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2632587351100).
4. Визнати право власності ОСОБА_1 на квартиру загальною площею 31,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1084167051237).
5. Визнати право власності ОСОБА_1 на грошові кошти у розмірі 350000,00 гривень (триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), отримані за відчуження автомобіля марки – NISSAN, модель – ROUGE, колір – чорний, VIN номер – НОМЕР_1 , реєстраційний номер (номерний знак) – НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 червня 2025 року № 5142/2025/5437641.
Також у позові заявлене клопотання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування позову покладено те, що 28 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, під час якого у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний шлюб розірваний згідно із рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2025 року у справі № 509/3533/25, яке набрало законної сили 24 листопада 2025 року. 
У підставах позову наведено, що протягом часу перебування у шлюбі подружжям набуто у власність наступне майно: 1) Квартира загальною площею 54,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) Нежитлове приміщення загальною площею 4,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; 3) Квартира загальною площею 31,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Проте сторони не досягли згоди щодо його поділу. 
В обґрунтування заяви про зміну предмету позову покладено те, що при заявлені первісного позову не враховано, що 25 червня 2025 року, тобто за час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 червня 2025 року № 5142/2025/5437641 був відчужений на користь ОСОБА_6 належний подружжю автомобіль марки – NISSAN, модель – ROUGE, колір – чорний, VIN номер – НОМЕР_1 , реєстраційний номер (номерний знак) – НОМЕР_2 , за ціною 350000,00 грн. (триста п`ятдесят тисяч 00 гривень 00 копійок). З огляду на це у заяві зазначається, що грошові кошти, отримані подружжям від відчуження автомобіля, є їх спільною сумісною власністю, що також підлягає врахуванню при поділі майна, набутого подружжям за час шлюбу.
13 січня 2026 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.
Разом із позовом представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на квартиру загальною площею 31,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року вказану заяву задоволено та накладено арешт на вищевказане нерухоме майно. Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.
Також разом із позовом представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів, у якому просив суд:
- витребувати від Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області належним чином засвідчені паперові копії матеріалів реєстраційної справи в електронній формі щодо квартири загальною площею 54,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2812531851100);
- витребувати від Усатівської сільської ради Білгород Одеського району Одеської області належним чином засвідчені паперові копії матеріалів реєстраційної справи в електронній формі щодо нежитлового приміщення загальною площею 4,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2632587351100);
- витребувати від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Адамець Оксани Іванівни належним чином засвідчені паперові копії матеріалів реєстраційної справи в електронній формі щодо квартири загальною площею 31,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1084167051237).
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року задоволено вказане клопотання та витребувано докази. 
Ухвалою суду від 02 червня 2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
01 липня 2026 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про визнання позову, у якій також просила судове засідання, призначене на 20.07.2026 року, проводити без її участі, та не стягувати з неї судові витрати на користь позивача.
03 липня 2026 року представник позивача – адвокат Гаспарянц Д.М., звернувся до суду із заявою, у якій просив не здійснювати розподіл судових витрат позивача, понесених у даній справі, та виключити з позовної заяви про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу (уточненої), п. 6 (прохальної частини), відповідно до якого позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову сторін надали суду письмові заяви та просили провести судове засідання без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, викладених в заявах по суті.
16 липня 2026 року представник позивача – адвокат Гаспарянц Д.М. звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якого покладено те, що потреби в них немає з огляду на визнання позову відповідачем і на те, що у разі задоволення позову право власності на вказану квартиру буде визнано за позивачем, і збереження арешту обмежувати його права на це майно, а також з огляду на відсутність ризиків ускладнення чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
20 липня 2026 року представник позивача – адвокат Гаспарянц Д.М., надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 28 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 28 листопада 2009 року за актовим записом № 641.
Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, а саме:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 108 від 02 лютого 2010 року, зроблений Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, згідно зі свідоцтвом про народження від 02 лютого 2010 року серії НОМЕР_3 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 348 від 14 вересня 2018 року, зроблений Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно зі свідоцтвом про народження від 14 вересня 2018 року серії НОМЕР_4 .
Шлюб був розірваний згідно із рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2025 року у справі № 509/3533/25, яке набрало законної сили 24 листопада 2025 року. 
Судом встановлено, що протягом часу перебування у шлюбі подружжям набуто у власність наступне майно:
1) квартира загальною площею 54,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , набута у власність на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 09 червня 2020 року № 16/269,2-21, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Град інвест плюс». Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 жовтня 2023 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2812531851100);
2) нежитлове приміщення загальною площею 4,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , набуте у власність на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 09 червня 2020 року № П269-6/2, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Град інвест плюс». Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 вересня 2023 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2632587351100);
3) квартира загальною площею 31,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , набута у власність на підставі договору про спільну діяльність від 31 грудня 2015 року № 7/20.3-21/5, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буд-інженірінг». Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 листопада 2016 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1084167051237).
4) Грошові кошти у розмірі 350000,00 грн., отримані за відчуження на користь ОСОБА_6 належного подружжю автомобіля марки – NISSAN, модель – ROUGE, колір – чорний, VIN номер – НОМЕР_1 , реєстраційний номер (номерний знак) – НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 червня 2025 року № 5142/2025/5437641, що підтверджується листом Територіального сервісного центру МВС № 5142 (ТСЦ № 5142) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філії ГСЦ МВС) від 02 квітня 2026 року № 31/30/5142/С-2342-2108-2026.
При цьому, суд враховує, що з ОСОБА_2 продовжують проживати спільні різностатеві діти, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
В досудовому порядку сторони не досягли згоди щодо порядку поділу набутого майна.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з ч. 1 ст. 368 Цивільного ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до ч 2 ст. 68 СК України розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи вищенаведені приписи законодавства, судом встановлено, що позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належать наступні вищенаведені об`єкти нерухомості та грошові кошти.
Згідно з ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Частиною 2 ст. 70 СК України визначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Згідно з ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Обсяг майна, яке подружжя просить поділити, повинен охоплювати усе спільно набуте ними у шлюбі майно з метою найбільш ефективного вирішення спору про його поділ у межах одного провадження. Указане відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (пункт 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).
Суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункту 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).
Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)).
У постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 у справі № 2-7539/08 (провадження № 61-12934св22) суд касаційної інстанції зауважив, що у випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18 (провадження № 61-1539св19), від 09 червня 2021 року у справі № 537/5528/16 (провадження № 61-11253св20).
Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).
Беручи до уваги доводи сторін, з урахуванням рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, необхідності поділу об`єктів нерухомого майна, зважаючи на їх неподільність, а також з огляду на те, що істотною обставиною, що згідно зі ст. 70 СК України дозволятиме суду при вирішенні спору про поділ майна відступити від засади рівності часток подружжя та збільшити таку частку на користь відповідача, є те, що з ОСОБА_2 продовжують проживати спільні різностатеві неповнолітні діти, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне провести поділ об`єктів нерухомості наступним чином.
Так, в інтересах дітей та їх матері – ОСОБА_2 при поділі майна, набутого подружжям за час шлюбу, слід залишити за відповідачем квартиру загальною площею 54,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлове приміщення загальною площею 4,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , у той час як за позивачем слід залишити квартиру загальною площею 31,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1084167051237), а також грошові кошти у розмірі 350000,00 грн., отримані за відчуження належного подружжю автомобіля.
Враховуючи це, слід припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 31,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та грошові кошти у розмірі 350000,00 грн., отримані за відчуження належного подружжю автомобіля.
Також слід визнати право власності ОСОБА_2 на таке майно:
- квартиру загальною площею 54,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлове приміщення загальною площею 4,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
Крім того, у зв`язку з вищенаведеним слід визнати право власності ОСОБА_7 на квартиру загальною площею 31,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та грошові кошти у розмірі 350000,00 грн., отримані за відчуження належного подружжю автомобіля.
З врахуванням викладеного, на думку суду, такий розподіл майна по відношенню до сторін буде справедливими, відповідатиме інтересам осіб та не буде порушувати їх прав.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 щодо поділу майна подружжя підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу, задовольнити.
В порядку поділу спільного майна подружжя:
- припинити право власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на квартиру загальною площею 31,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1084167051237);
- припинити право власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на грошові кошти у розмірі 350000,00 гривень (триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), отримані за відчуження автомобіля марки – NISSAN, модель – ROUGE, колір – чорний, VIN номер – НОМЕР_1 , реєстраційний номер (номерний знак) – НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 червня 2025 року № 5142/2025/5437641;
Визнати право власності  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на таке майно:
- квартиру загальною площею 54,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2812531851100);
- нежитлове приміщення загальною площею 4,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2632587351100);
Визнати право власності  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) на квартиру загальною площею 31,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1084167051237);
Визнати право власності  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) на грошові кошти у розмірі 350000,00 гривень (триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), отримані за відчуження автомобіля марки – NISSAN, модель – ROUGE, колір – чорний, VIN номер – НОМЕР_1 , реєстраційний номер (номерний знак) – НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 червня 2025 року № 5142/2025/5437641.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: | | Є.  С.  Козирський