Справа № 674/1370/26
Провадження № 2/674/1145/26

РІШЕННЯ
іменем України 

16 вересня 2026 року       м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (місцезнаходження: м. Дніпро вул. Батумська, 11, код ЄДРПОУ 14360080) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 6696,00 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість у сумі 6 696,00 грн за кредитним договором б/н від 22.08.2021 (далі – кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2 662,40 грн, зумовлений судовим розглядом вказаних позовних вимог.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яку в добровільному порядку не погашено.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, особливостей укладення договорів приєднання та виконання кредитних договорів.
Разом із поданням позову представник позивача Шкапенко О.В. заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Ухвалою від 07.07.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків. 10.07.2026 недоліки позовної заяви усунуто.
Ухвалою від 16.07.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
22.08.2021 відповідач звернулась до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК", на підставі якої їй було відкрито банківський рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано платіжну картку як засіб доступу до цього рахунку. Того ж дня відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначено основні умови кредитування: тип кредиту – поновлювальна кредитна лінія (кредитний ліміт) з пільговим періодом використання до 62 днів, базова процентна ставка – 3,4% на місяць, що становить 40,8% річних, строк кредитування – 240 місяців. Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і паспортом споживчого кредиту становлять укладений між сторонами кредитний договір.
Кредитний договір підписано відповідачем в електронній формі: анкету-заяву – цифровим підписом клієнта 22.08.2021 о 18 год 00 хв, паспорт споживчого кредиту – простим електронним підписом о 18 год 01 хв. У самій анкеті-заяві відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим та відповідним йому відкритим ключем для накладання електронного підпису в мобільному додатку банку, а також визнала, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису і його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах на паперових носіях. Від імені банку документи підписано кваліфікованим електронним підписом.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав: 22.08.2021 о 18 год 01 хв за ініціативою клієнта встановлено кредитний ліміт у розмірі 7 000,00 грн, що підтверджується довідкою за лімітами, а відповідач цими коштами скористалась. Згідно з випискою по картці за період з 22.08.2021 по 28.06.2026 відповідач здійснила 15 видаткових операцій за рахунок кредитних коштів на загальну суму 7 960,00 грн, з яких 13 операцій у період з 23.08.2021 по 26.09.2021, а також операції 25.09.2024 і 02.10.2024. За вчинення переказів банком утримано комісію в розмірі 4% від суми кожної операції, разом 318,40 грн, що передбачено тарифами банку.
У подальшому відповідач виконувала свої зобов`язання з повернення кредиту і сплати процентів лише частково. Згідно з випискою по картці за весь час користування кредитом відповідач сплатила банку 11 510,00 грн; останній платіж проведено 17.01.2025 у сумі 200,00 грн, після чого платежі не надходили.
У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 28.06.2026 утворилась заборгованість у сумі 6 696,00 грн, з яких: 4 233,39 грн заборгованість за сумою кредиту (тілом кредиту); 2 462,61 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Пеня і штрафи до стягнення не заявлені.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останньою зобов`язань за укладеним нею кредитним договором.
Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Щодо погодження сторонами умов кредитування суд зазначає таке. За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника і можуть бути змінені банком в односторонньому порядку, не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору в частині встановлення розміру процентної ставки та відповідальності позичальника.
У цій справі істотні умови кредитування визначені не лише Умовами та Правилами надання банківських послуг, а й паспортом споживчого кредиту, підписаним особисто відповідачем 22.08.2021. Саме в паспорті споживчого кредиту сторони погодили тип кредиту, розмір кредитного ліміту, строк кредитування 240 місяців, пільговий період до 62 днів, базову процентну ставку 3,4% на місяць (40,8% річних), а також наслідки прострочення. Відтак нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 40,8% річних ґрунтується на умові, погодженій сторонами у підписаному відповідачем документі, а не на умовах, які могли бути змінені банком в односторонньому порядку.
Факт укладення кредитного договору і отримання кредитних коштів підтверджується не лише анкетою-заявою і паспортом споживчого кредиту, а й подальшою поведінкою відповідача: протягом періоду з 23.08.2021 по 02.10.2024 нею вчинено 15 видаткових операцій за рахунок кредитного ліміту, а з 08.09.2021 по 17.01.2025 – 12 платежів на погашення заборгованості на загальну суму 11 510,00 грн. Такі дії свідчать про виконання відповідачем кредитного договору і не залишають сумніву щодо його укладення. Доказів на спростування цих обставин відповідач не надала, відзиву на позовну заяву не подала.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, була зобов`язана в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, немає.
Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Саме через таку черговість здійснені відповідачем платежі спрямовувались передусім на погашення нарахованих процентів, а сума кредиту залишилась непогашеною у розмірі 4 233,39 грн.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Максимальний розмір денної процентної ставки запроваджено ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, з поетапним застосуванням граничних розмірів згідно з п. 17 прикінцевих та перехідних положень названого Закону. Кредитний договір у цій справі укладено 22.08.2021, тобто до запровадження таких обмежень, а тому вони на визначену сторонами процентну ставку не поширюються.
Досліджуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд звертає увагу на наступне. Згідно з паспортом споживчого кредиту строк кредитування становить 240 місяців з 22.08.2021, тобто спливає у серпні 2041 року. Нарахування процентів за користування кредитом здійснено позивачем за період з 22.08.2021 по 20.04.2026, тобто виключно в межах строку кредитування; після 20.04.2026 нарахування процентів припинено і розмір заборгованості до дати формування розрахунку 28.06.2026 не змінювався. Відтак підстав для висновку про нарахування процентів після спливу строку кредитування, за яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, у цій справі немає.
Перевіряючи правильність нарахувань, суд встановив, що проценти нараховувались за базовою процентною ставкою 40,8% річних на суму заборгованості за тілом кредиту. Так, за 31 календарний день на суму заборгованості 4 233,39 грн проценти становлять 146,70 грн, що відповідає нарахуванням, здійсненим позивачем. Передбачена паспортом споживчого кредиту збільшена процентна ставка 6,8% на місяць (81,6% річних), яка застосовується у разі наявності простроченої заборгованості, позивачем фактично не застосовувалась – нарахувань за цією ставкою розрахунок не містить. Не нараховувались позивачем і передбачені договором штрафи, а пеня умовами кредитування взагалі не передбачена. За таких обставин п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, яким у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення, у цій справі застосуванню не підлягає, оскільки жодних штрафних санкцій до стягнення не заявлено.
Нарахована сума процентів не перевищує розміру, визначеного умовами кредитного договору, а їх обчислення відповідає погодженій сторонами ставці. За таких обставин нарахування процентів у сумі 2 462,61 грн відповідає умовам кредитного договору та вимогам закону, а вимога про їх стягнення є правомірною.
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, судовий збір у зазначеній сумі стягується з відповідача на користь позивача.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 525, 526, 527, 530, 534, 617, 627, 628, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, –

у х в а л и в :
Позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором б/н від 22.08.2021 у сумі 6 696,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту – 4 233,39 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом – 2 462,61 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 662,40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 14360080).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення складено та підписано 16 вересня 2026 р.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ