Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
17 липня 2026 року № 520/2541/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) щодо включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), з якого розрахована грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки (основної та додаткової), додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки (основної та додаткової), виходячи з розміру грошового забезпечення із урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів Українивід 28 лютого 2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невключення до складу його грошового забезпечення, з якого розрахована грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки (основної та додаткової), додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Позивач, вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 12.02.2026 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що у військової частини НОМЕР_1 дійсно не було правових підстав включати додаткову винагороду до грошової компенсації позивачу за невикористані дні відпусток.
Згідно наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 01.12.2025 № 1288-ОС, відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Позивачу нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічні основні відпустки: за 2022 рік – 35 календарних днів, за 2023 рік – за 10 календарних днів, за 2024 рік – за 15
календарних днів, за 2025 рік – за 15 календарних днів.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, Позивачу нараховано грошову компенсацію за 42 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки. 
Згідно з інформації про грошове забезпечення та інші види винагород, на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 розмір місячного грошового забезпечення Позивача становив 32587,10 грн., яке складається з наступних складових: Посадовий оклад – 3950,00 грн.; Оклад за військовим званням – 1340,00 грн.; Надбавка за вислугу років – 2116,00 грн.; Надбавка за особливості проходження служби – 4443,60 грн.; Преміювання – 20737,50 грн.
Таким чином сума грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки складає:
38018,28 грн. (32587,10 грн. / 30 * 35 к.д.) за 2022 рік;
10862,37 грн. (32587,10 грн. / 30 * 10 к.д.) за 2023 рік;
16293,55 грн. (32587,10 грн. / 30 * 15 к.д.) за 2024 рік;
16293,55 грн. (32587,10 грн. / 30 * 15 к.д.) за 2025 рік.
Сума грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки складає: 32587,10 грн. (32587,10 грн. / 30 * 42 к.д.).
Нарахування та виплата ОСОБА_1 вказаних грошових компенсацій не заперечується позивачем та підтверджується інформацією в особистій картці грошового забезпечення за 2025 рік.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.
Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 по 02 грудня 2025 року, проходив військову службу в Державній прикордонній службі України та у відповідності до наказу Начальника НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01 грудня 2025 року № 1288-ОС «По особовому складу» звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України за п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову служби» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці) та виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 .
Позивачем за весь період проходження військової служби не використано щорічна основної та додаткової (у т.ч. як учасника бойових дій) оплачуваної відпустки у загальній кількості 117 діб, а при звільненні неповно нараховано та виплачено грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки.
У позовній заяві позивач вказує, що нарахування грошової компенсації за всі дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки здійснено з розміру грошового забезпечення позивача, без урахування додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а як наслідок не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення. 
Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо неврахування додаткової грошової винагороди при розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки є протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 9 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон України № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення. Щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятої статті 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеним у статті 46 Основного Закону України (абзац 2, 3 пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12-р/2018).
Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
За приписом п. 2 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
У пункті 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України “Про відпустки” (абзац третій пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ).
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі - Постанова № 704) окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
У пункті 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Приписами п. 3, 5 Розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.
Згідно з пунктом 6 розділу ХХХІ Порядку №260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Тобто розмір грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуванні відпусток обчислюється із розміру повного грошового забезпечення.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова № 168), у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З наведеного слід дійти висновку, що військовослужбовцям, які приймають участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в залежності від місця перебування та характеру участі у відповідних заходах встановлюється та виплачується щомісячно додаткова винагорода в розмірах 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а зазначена додаткова винагорода входить до складу місячного грошового забезпечення. Більш того в залежності від залучення військовослужбовця до виконання певних дій або заходів додаткова винагорода може збільшуватись до 50000 грн. та 100000 грн., які також віднесені нормотворцем до додаткової винагороди, що входить до складу місячного грошового забезпечення.
З заяв по суті справи судом установлено, що спір між сторонами виник у зв`язку з невключенням відповідачем сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачці обчислено грошову компенсацію за невикористані 117 дні відпустки.
Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2024 року у справі № 240/32125/23 викладено правовий висновок, що за своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.
На відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.
Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Отже, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, Верховний Суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.
Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2024 року у справі № 240/23909/23, від 19 грудня 2024 року у справі № 580/3483/24, від 10 вересня 2025 року у справі № 240/2400/24, від 30 жовтня 2025 року у справах № 240/33499/23, № 240/3749/24, від 29 січня 2026 року у справі № 240/31199/23, від 05 березня 2026 року у справі № 320/4611/23 та інших.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, ураховуючи, що Верховним Судом сформований правовий висновок щодо вказаного спірного питання, беручи до уваги, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, виплачувалася ОСОБА_2 у період проходження ним військової служби у відповідача, ця винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється розмір грошової компенсації за невикористані ним дні оплачуваних відпусток.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невключенні до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Як наслідок задоволення позовної щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки (основної та додаткової), виходячи з розміру грошового забезпечення із урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Відповідно до частини першої та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого розрахована грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки (основної та додаткової), додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки (основної та додаткової), виходячи з розміру грошового забезпечення із урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , п.і. АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1331, 20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 17 липня 2026 року. 

Суддя Бадюков Ю.В.