Справа №589/2165/23 	
Номер провадження 22-ц/816/2346/26 Номер провадження 22-ц/816/2369/26 	
Категорія -  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Замченко А.О. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Черних О.М.,
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,
у присутності адвокатів сторін - Ліщишина І.В., Андрєєва М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката Ліщишина Ігоря Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 ,
на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2026 року в складі судді Прачук О.В., постановлену в м. Шостка, Сумської області (повний текст виготовлено 12 травня 2026 року)
та ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2026 року в складі судді Прачук О.В., постановлену в м. Шостка, Сумської області (повний текст виготовлено 26 травня 2026 року)
у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів,
в с т а н о в и в :
09.02.2026 адвокат Ліщишин І.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою, в якій просив переглянути за нововиявленими обставинами судовий наказ Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2023, яким з нього були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву мотивував тим, що з грудня 2021 року син проживає з ним. Також вказував, що постановою Верховного Суду від 16.04.2026 скасовано постанову Київського апеляційного суду від 24.09.2025 у частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Посилаючись на викладені обставини, просив скасувати судовий наказ Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2023 та постановити нову ухвалу, якою у видачі судового наказу відмовити.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.05.2026 відмовлено у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
16.05.2026 ОСОБА_1 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою, в якій просив переглянути за нововиявленими обставинами судовий наказ Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2023, яким з нього були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 . Заяву мотивував тим, що стягнення аліментів на утримання дитини, за умови що син проживає з ним і перебуває на його утриманні, суперечить положенням ст. 181 СК України. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2026 заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду від 12.05.2026, адвокат Ліщишин І.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, постановлення ухвали без з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час вирішення питання щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції не в повній мірі визначився з підставами для такого перегляду, прийшовши до висновку, що такими нововиявленими обставинами є: проживання дитини разом з батьком; відсутність судового рішення про визначення місця проживання з будь-ким з батьків, яке набрало законної сили. Також суд зазначив, що вказані підстави вже були підставою перегляду, відносно чого були ухвалені відповідні судові рішення, а саме: була надана оцінка судом в рішенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2023, постанові Сумського апеляційного суду від 06.06.2024 та постанові Верховного Суду від 29.08.2024. Проте суд не звернув увагу на те, що підставою для залишення оскаржуваного судового наказу в справі №589/2165/23 від 16.05.2023 Сумським апеляційний судом та Верховним Судом була постанова Київського апеляційного суду від 15.05.2024 у справі №760/2096/22, а також нібито «самочинна зміна місця проживання дитини батьком».
Звертає увагу, що залишення в силі судового наказу про стягнення аліментів з батька суди обґрунтовували самовільною зміною місця проживання дитини та постановою Київського апеляційного суду від 15.05.2024 у справі №760/2096/22. Але в подальшому постанова Київського апеляційного суду від 15.05.2024 у справі №760/2096/22 була скасована постановою Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №760/2096/22. Тобто судове рішення, на підставі якого встановлювалась законність судового наказу в справі №589/2165/23 від 16.05.2023, було скасоване.
Також вказує, що на даний момент відсутнє рішення, яке набрало законної сили, про визначення місця проживання дитини, оскільки іншу постанову Київського апеляційного суду від 24.09.2025 у справі №760/2096/22, якою було визначено місце проживання дитини з матір`ю, також було скасовано постановою Верховного Суду від 16.04.2026 у справі №760/2096/22, у зв`язку з чим заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в даній справі було доповнено додатковою обставиною.
У зв`язку з викладеним вважає, що висновок суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що наявність або відсутність рішення суду про визначення місця проживання дитини не є нововиявленою обставиною в розумінні положень ст. 423 ЦПК України, є передчасним та суперечить постанові Верховного Суду, яка має преюдиційне значення для даного спору, та повинна оцінюватись судом за наслідками розгляду вказаної заяви по суті, а не на стадії відкриття відповідного провадження.
Зазначає, що окремою третьою обставиною, яка є істотною для справи, що не була встановлена судами і не могла бути відомою особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи є ключова обставина, яка стала підставою для залишення в силі судового наказу в справі №589/2165/23 від 16.05.2023, а саме: нібито «самочинна зміна місця проживання дитини батьком».
Звертає увагу, що відмова судом у відкритті відповідного провадження перешкоджає можливості перевірки відповідних обставин судом та є передчасною, а також не відповідає принципу доступу до правосуддя, а також на отримання законного та справедливого рішення за наслідками розгляду відповідної заяви, а тому підлягає скасуванню.
Не погоджуючись з ухвалою суду від 26.05.2026, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, постановлення ухвали без з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 09.02.2026 подавалася на підставі постанови Верховного Суду від 15.01.2025, а заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 16.05.2025 подавалася на підставі постанови Верховного Суду від 16.04.2025, оскільки станом на 09.02.2026 нової постанови Верховного Суду від 16.04.2025 ще не існувало і одне провадження не має жодного стосунку до іншого.
20.06.2026 представник ОСОБА_2 – адвокат Андрєєв М.А. подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу про відмову у відкритті провадження – без змін.
У судове засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (том 2 а. с. 163 зв., 164 зв.). Про причини неявки суд не повідомили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_1 – адвоката Ліщишина І.В., який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, представника ОСОБА_2 – адвоката Андрєєва М.А., який проти задоволення апеляційних скарг заперечував, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 24.04.2023 і до дня повноліття (том 1 а. с. 17).
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023 визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 (том 1 а. с. 97 - 102).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 03.10.2023 ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 03.08.2023 скасовано. Поновлено ОСОБА_2 строк на подачу заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Скасовано судовий наказ, виданий 20.04.2023 Оратівським районним судом Вінницької області про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття (том 1 а. с. 134 – 135).
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2023 заяву ОСОБА_1 задоволено та скасовано судовий наказ Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.04.2023 і до дня повноліття дитини (том 1 а. с. 180 – 181).
Постановою Сумського апеляційного суду від 06.06.2024 рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2023 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовлено (том 1 а. с. 238 – 240).
Постановою Верховного Суду від 29.08.2024 постанову Сумського апеляційного суду від 06.06.2024 залишено без змін (том 2 а. с. 50 – 53).
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023 позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 10000 грн моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання дитини з батьком (том 2 а. с. 70 зв. – 74).
Постановою Київського апеляційного суду від 15.05.2024 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023 скасовано. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини, повернення її матері, визначення місця проживання дитини, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Відібрано малолітнього ОСОБА_4 та повернуто його матері. Визначено місце проживання дитини з матір`ю. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовлено (том 1 а. с. 229 – 233).
Постановою Верховного Суду від 15.01.2025 постанову Київського апеляційного суду від 15.05.2024 у частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023. Постанову Київського апеляційного суду від 15.12.2024 у частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а. с. 70 – 74).
Постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2025 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023 у частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком скасовано та ухвалено нове. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено: визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з матір`ю. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 16.04.2026 постанову Київського апеляційного суду від 24.09.2025 у частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а. с. 82 – 92).
Відмовляючи у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що наявність або відсутність рішення суду про визначення місця проживання дитини не є нововиявленою обставиною в розумінні положень ст. 423 ЦПК України. Також суд зазначив, що обставині проживання дитини з батьком уже була надана оцінка в постанові Сумського апеляційного суду від 06.06.2024 та ухвалі Верховного Суду від 29.08.2024.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 12.05.2026 було відмовлено у відкритті провадження в справі за заявою останнього про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та роз`яснено заявнику його право звернутися з позовом про припинення стягнення аліментів. При цьому суд визнав дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами, оскільки будучи обізнаним про результати розгляду його заяви, останній знову звертається із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на обставини, яким вже була надана оцінка в ухвалі суду від 12.05.2026.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони не відповідають матеріалами справи та вимогами закону.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 мотивував заяву ухваленням постанови Верховного Суду від 16.04.2026.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - цивільно-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визнаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Відсутність хоча б однієї складової (одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду) не дає судді підстави відмовляти у відкритті провадження в справі.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
За змістом наведеної правової норми необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема з того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній зі справ, мають значення для іншої справи. Разом з тим слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив з вказаного акта, не посилаючись прямо на нього, і якщо вже прийнято новий акт, протилежний за змістом скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання.
Згідно з п. 3 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстав, визначених пунктами 2 і 3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
Відповідно до ч. 2 – 4 ст. 427 ЦПК України протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.
До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Відкривши провадження за нововиявленими або виключними обставинами, суддя (суддя-доповідач) надсилає учасникам справи копії заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє учасників справи.
Згідно з ч. 1 – 3 ст. 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.
Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Відмовляючи у відкритті провадження за нововиявленими обставинами в цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не можуть вважатися нововиявленими в розумінні частини другої статті 423 ЦПК України, і подана заява стосується тих самих обставин та вимог заявника, які розглядалися Сумським апеляційним судом у постанові від 06.06.2024.
Однак наведені висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм процесуального права, оскільки наявність або відсутність нововиявлених обставин встановлюється в судовому засіданні при розгляді по суті заявлених вимог, а не одноособово суддею під час вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами. Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд фактично вирішив питання по суті поданої ОСОБА_1 заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, позбавивши при цьому заявника права на участь у судовому засіданні.
Крім того, суд залишив поза увагою те, що першу заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 обґрунтовував рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023. А дану заяву – постановою Верховного Суду від 16.04.2026. Отже наведені ним у заявах обставини, що обґрунтовували звернення до суду, не були тотожними.
Таким чином, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, відмовивши у відкритті провадження за нововиявленими обставинами з підстав необґрунтованості доказів, на які посилався заявник, фактично вирішив подану заяву по суті, що без відкриття провадження є неможливим.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження в справі.
З огляду на викладене, підлягає скасуванню й ухвала суду про залишення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки підставою для її постановлення стала ухвала Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.05.2026, яка скасована апеляційним судом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, через порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про відмову у відкритті провадження в справі та залишення заяви без розгляду, ухвали суду підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (для вирішення питання про відкриття провадження в справі).
Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-382, 389 ЦПК України,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката Ліщишина Ігоря Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2026 року про відмову у відкритті провадження в справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2026 року про залишення заяви без розгляду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 14 липня 2026 року.

Головуючий -  	А.О. Замченко	

Судді: В.І. Криворотенко 

О.М. Черних