Справа № 638/26095/25
Провадження № 2-др/638/107/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року Шевечнківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В., 
за участю секретаря Рубель О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, встановлення піклувальник,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2026 представник позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що Відповідно пункту 3.1. Договору про надання професійної правничої допомоги № 13092024 від 13 вересня 2024 року укладеного між адвокатом Гофельд Ганною Сергіївною та ОСОБА_3 , гонорар має бути оплачений Клієнтом протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня виставлення Виконавцем рахунку-фактури. Рахунок-фактура виставляється Виконавцем не пізніше 2 (двох) днів з дня підписання Сторонами акту приймання-передачі (абзац 1 пункту 4.2 Договору). 02 липня 2026 року адвокат Гофельд Ганна Сергіївна передала ОСОБА_3 рахунок-фактуру № 1 від 02 липня 2026 року. Станом на момент подання даної заяви гонорар не сплачено фактично, проте ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано професійну правничу допомогу з підтвердженням обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а тому витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесе ОСОБА_3 становить 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок. У зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.
09.07.2026 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву про ухвалення додаткового рішення передано в провадження судді Семіряд І.В.
17.07.2026 від представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_6 надійшла заява про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке мотивоване тим, що суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Просила врахувати процесуальну поведінку відповідача, який частково визнав позов в частині встановлення піклування та не заперечував про набрання рішенням законної в цій частині негайно. Заявлені витрати на правничу допомогу становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу справедливого розподілу витрат при розгляді справи, розмір є нерозумний, невиправданий та необгрунтований. У зв`язку з чим представник відповідача просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 . 
Представник позивачів ОСОБА_1 подала заяву про розгляд вказаної заяви без участі позивачів та їх представників.
Представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою про розгляд заяви за її відсутності, просила врахувати позицію, викладену у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу. 
Треті особи у судове засідання не прибули, про день та час розгляду заяви повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповітсили.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 02.07.2026 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, встановлення піклувальник– задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено піклування над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено його піклувальником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн.
Рішення не набрало законної сили.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді регламентовано в пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)).
Крім того, в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи інтереси позивачів у суді представляла адвокат Гофельд Г.С. на підставі договору №13092024 про надання професійної правничої допомоги від 13.09.2024, укладеного між адвокатом Гофельд Г.С. та ОСОБА_3 та договору №01122025 про надання правничої допомоги від 01.12.2025, укладеного між адвокатом Гофельд Г.С. та ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 4.1 договору №13092024 за надання виконавцем професійної правничої допомоги клієнту під час судового провадження у суді першої інстанції фіксований розмір гонорару становить 40000 грн.
Згідно з п. 3.1 договору №01122025 надання адвокатом правничої допомоги клієнту здійснюється на безоплатній основі та без сплати гонорару. 
З детального опису робіт, виконаних адвокатом вбачається, що адвокатом надано такі послуги: зустрічі, консультації клієнта, узгодження правової позиції – 4 зустрічі, 4 консультації; формування правової позиції у справі – підсумкова консультація перед піготовкою та поданням позовної заяви; підготовка позовної заяви, отримання, ознайомлення та підготовка доказів для їх подання – складання та скерована до суду позовна заява; підготовка та подання заяв та процесуальних документів – адвокатський запит, клопотання про долучення доказів; участь у судових засіданнях – 8 судових засідань. 
Відповідно до акту приймання – передачі виконаних робіт (наданих послуг) під час судового провадження від 02.07.2026 – вказаний акт підписали адвокат Гофельд Г.С. та ОСОБА_3 та погодили, підтвердили, що виконавець у період з 13.09.2024 по 02.07.2026 надав професійну правничу допомогу клієнту під час судового провадження у суді першої інстанції.
Згідно з рахунком – фактурою 31 від 02.07.2026 гонорар за договором становить 40000 грн.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Суд вважає, що розмір гонорару адвокатане є співмірним.
Так, у акті приймання – передачі виконаних робіт зазначено, що виконавець за період з 13.09.2024 по 02.07.2026 надавав професійну правничу допомогу клієнту під час судового провадження у суді першої інстанції.
Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні з позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулися 24.12.2025, тобто вочевидь, що узгодження правової позиції, зустрічі з клієнтом та підготовка доказів не могли тривати один рік та три місці перш ніж подано позов. 
При цьому, судом враховані заперечення представника відповідача та те, що у судовому засіданні позовні вимоги відповідачем були частково визнані. 
Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням реальності наданих послуг, розумності, складності справи, суд дійшов висновку, що зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу належить зменшити, у зв`язку з чим заява про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 стягнути 20000 грн. 
Керуючись ст. ст. 133,134,137,140,141,142,246,270 ЦПК України, суд, – 

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, встановлення піклувальник– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:
Позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .
Позивач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 , відбуває покарання у ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» за адресою м. Харків, вул. Лелюківська, буд. 1.

СУДДЯ – І.В. СЕМІРЯД