Справа № 496/2762/26
Провадження № 2/496/3002/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючої – судді Портної О.П.,
за участю: 
секретаря – Сурженка В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», код ЄДРПОУ 21133352, місце знаходження: індекс 04080, Київська область, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23, до
відповідачки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості,
представник позивача – повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але надав клопотання про розгляд справи за його відсутності,
відповідачка – повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, -

В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.
1. 10.04.2026 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі – позивач та/або АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»), в особі представника, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідачка) з вимогами про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.02.2024 року у розмірі 24481,03 гривень та судових витрат.
2. Свої вимоги мотивує тим, що 09.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідачка отримав кредит у розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_2 . Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, натомість відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 30.07.2025 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів. Банк 30.07.2025 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Відповідач на контакт не виходить та не вчиняє жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим, станом на 26.02.2026 року виникла заборгованість загальний розмір якої становить 24481,03 гривня, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 13780,53 гривень, заборгованість за пенею – 3638,11 гривень, заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 7062,39 гривні. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. 
3. Відповідачка відзив на позов не надала.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності. Окрім того надав відповідне клопотання, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. (зворотній а.с. 6, а.с. 8)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2026 року цивільна справа № 496/2762/26 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 11)
6. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.04.2026 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 15-16)
8. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
9. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України – шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке, згідно корінця АТ «Укрпошта» вручене особисто 09.05.2026 року (а.с. 19), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
10. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
11. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
12. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.
13. Судом встановлено, що 09.02.2024 року відповідачка звернулася до AT «Універсал Банк» з метою отримання фінансових послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. (ЕС)
14. На підтвердження виконання позивачем переддоговірних обов`язків позивачем надано копію паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank (ЕС), який є Додатком до Умов та правил та копію витягу про умови обслуговування картки «Чорна картка monobank» (ЕС).
15. Відповідно до копії довідки про наявність рахунку від 26.02.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 емітована картка № НОМЕР_2 (IBAN: НОМЕР_3 ), тип: Картка Чорна, валюта рахунку – UAH, статус картки – активна до 02/28. (ЕС)
16. З копії довідки про розмір встановленого ліміту від 26.02.2026 року вбачається, що за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.02.2024 року за карткою № НОМЕР_2 , станом на 26.02.2026 року, встановлені ліміти: 09.02.2024 року – 10000,00 гривень; 09.02.2024 року – 00,00 гривень. (ЕС)
17. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.02.2024 року, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 26.02.2026 року становить 24481,03 гривня, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 13780,53 гривень; заборгованiсть за пенею – 3638,11 гривень; заборгованiсть за порушення грошового зобов?язання – 7062,39 гривні. (ЕС)
18. З виписки про рух коштів по картці від 26.02.2026 року, вбачається, що відповідачка користувалася вищевказаною карткою та відповідно грошовими коштами. (ЕС)
19. Відповідно до пояснень до Виписки про рух коштів на рахунку, овердрафт – (мінус) 14481,03 гривня виник тому що, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. (ЕС)
V. Оцінка Суду.
20. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
21. Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
22. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
23. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
24. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
25. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
26. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
27. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
28. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
29. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
30. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
31. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19.
32. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
33. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
34. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
35. За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
36. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).
37. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
38. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
39. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
40. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
41. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
42. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
43. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зокрема, щодо розміру заборгованості та порядку її нарахування, крім розрахунку заборгованості за кредитним договором, покликався також на паспорт споживчого кредиту, тарифи, Умови та правила, розміщені на офіційному сайті банку https://monobank.соm.ua.
44. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) звернула увагу, що у спорах, які виникають із договорів приєднання, банк повинен довести, які саме умови договору були запропоновані споживачу та погоджені ним на момент укладення договору.
45. Разом з тим, обставини цієї справи відрізняються від обставин, установлених у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду, оскільки у підписаній ОСОБА_1 . Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 09.02.2024 року безпосередньо зазначено, що у разі виходу з пільгового періоду, який складає до 62 календарних днів, на кредит нараховується процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом.
46. Матеріали справи також містять підтвердження підписання відповідачкою Анкети-заяви електронним підписом, за результатами перевірки якого підпис перевірено успішно та підтверджено цілісність даних.
47. За таких обставин суд доходить висновку, що факт укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, встановлення відповідачці кредитного ліміту та погодження процентної ставки у розмірі 3,1 % на місяць у разі виходу з пільгового періоду підтверджується матеріалами справи.
48. Водночас наведене саме по собі не свідчить про обґрунтованість усієї заявленої банком до стягнення заборгованості, оскільки суд повинен перевірити не лише факт укладення договору та погодження процентної ставки, а й правову природу кожної складової заявленої заборгованості, порядок її формування та відповідність нарахувань умовам договору і вимогам закону.
49. Зокрема, оцінці підлягає заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, а також суми пені та заборгованості за порушення грошового зобов`язання, з урахуванням наданого банком розрахунку, виписки про рух коштів по рахунку та наведеного позивачем механізму виникнення овердрафту.
50. При цьому з матеріалів справи вбачається, що відповідачка фактично користувалася кредитними коштами та здійснювала операції за картковим рахунком, що також підтверджує існування між сторонами кредитних правовідносин.
51. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до складу заявленої до стягнення заборгованості включено 13 780,53 гривень як загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
52. Разом з тим, відповідно до наданої позивачем довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, 09.02.2024 року відповідачці було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 гривень. Доказів встановлення або подальшого збільшення кредитного ліміту до 13 780,53 гривень матеріали справи не містять.
53. Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення 13 780,53 гривень як загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3 638,11 гривень пені та 7 062,39 гривень заборгованості за порушення грошового зобов`язання.
54. Відповідно до наданих самим позивачем пояснень до виписки про рух коштів на рахунку, загальна заборгованість у розмірі 24 481,03 гривні складається з повністю використаного кредитного ліміту у розмірі 10 000,00 гривень та овердрафту у розмірі 14 481,03 гривень.
55. При цьому позивач пояснив, що зазначений овердрафт виник у зв`язку з тим, що за відсутності на рахунку клієнта власних коштів банк збільшував заборгованість на суму нарахованих процентів та неустойки, надавав кредитні кошти у відповідному розмірі та спрямовував їх на погашення таких нарахувань.
56. Таким чином, матеріалами справи підтверджено використання відповідачкою кредитних коштів у межах встановленого кредитного ліміту у розмірі 10 000,00 гривень, тоді як заборгованість понад вказану суму сформована банком за рахунок нарахованих процентів та неустойки з подальшим їх погашенням за рахунок кредитних коштів.
57. Сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є первинним бухгалтерським документом та без його підтвердження належними первинними документами не може бути достатнім доказом розміру заборгованості.
58. Разом з тим, розрахунок заборгованості у сукупності з випискою з карткового рахунку може підтверджувати виникнення заборгованості та її розмір. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц (провадження № 61-17922св20).
59. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
60. Отже, виписка з рахунку є документом, який може підтверджувати здійснення операцій за рахунком та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20 та від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц.
61. При дослідженні наданої позивачем виписки з рахунку встановлено, що в ній відображено здійснення відповідачкою платіжних операцій, зокрема оплату товарів та послуг, перекази та зарахування коштів, а від`ємний баланс по рахунку на кінець періоду становить 24 481,03 гривні, що відповідає загальному розміру заборгованості, зазначеному позивачем у розрахунку. 
62. Разом з тим, відповідність кінцевого від`ємного балансу заявленому позивачем розміру заборгованості сама по собі не свідчить про обґрунтованість усіх складових такої заборгованості, оскільки з виписки та обґрунтувань позивача вбачається, що її розмір формувався не лише за рахунок використаних відповідачкою кредитних коштів, а й за рахунок нарахованих банком процентів та неустойки. 
63. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України саме на позивача покладено обовязок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Неподання відповідачкою відзиву, доказів на спростування позовних вимог або контррозрахунку заборгованості саме по собі не звільняє позивача від обовязку доведення розміру заявленої до стягнення заборгованості та підстав її нарахування.
64. Різниця між заявленою позивачем заборгованістю за тілом кредиту у розмірі 13 780,53 гривень та встановленим кредитним лімітом у розмірі 10 000,00 гривень становить 3 780,53 гривень. Разом з тим, наданий позивачем розрахунок не містить відомостей, які дають можливість встановити, з яких саме нарахувань сформована вказана сума, за який період та за якою процентною ставкою вони здійснені.
65. Суд враховує, що в Анкеті-заяві від 09.02.2024 року сторонами погоджено процентну ставку у розмірі 3,1 % на місяць у разі виходу з пільгового періоду. Однак надані позивачем докази не дають можливості встановити, що включена банком до складу заборгованості за тілом кредиту сума у розмірі 3 780,53 гривень є заборгованістю за процентами, нарахованими саме за погодженою сторонами процентною ставкою у розмірі 3,1 % на місяць. 
66. Окрім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
67. Оскільки заборгованість за пенею у розмірі 3 638,11 гривень та заборгованість за порушення грошового зобов`язання у розмірі 7 062,39 гривень нараховані позивачем у період дії воєнного стану у зв`язку з простроченням виконання відповідачкою грошового зобов`язання, підстави для стягнення вказаних сум відсутні.
68. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за фактично використаними кредитними коштами у межах встановленого кредитного ліміту у розмірі 10 000,00 гривень. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 3 780,53 гривень, включених позивачем до складу заборгованості за тілом кредиту понад встановлений кредитний ліміт, а також 3 638,11 гривень пені та 7 062,39 гривень заборгованості за порушення грошового зобов`язання слід відмовити.
69. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості частково є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
70. Також, відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
71. Частинам 10, 11 ст. 265 ЦПК України кореспондують норми ч.ч. 11, 12 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
72. Правила ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення. Правова мета приписів ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норми процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі № 910/14524/22.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
73. Як вбачається з наданого платіжного доручення № 52396812018 від 18.03.2026 року (зворотній а.с. 7), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 гривні, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1087,54 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 10000,00 грн. ? 2662,40 грн. ? 24481,03 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 70,76, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:
1. Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», код ЄДРПОУ 21133352, місце знаходження: індекс 04080, Київська область, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23, заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.02.2024 року у розмірі 10000,00 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 1087,54 гривень, а всього 11087,54 гривень.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, після припинення або скасування в Україні воєнного, надзвичайного стану та спливу тридцятиденного строку з дня його припинення (скасування), нараховувати на суму заборгованості інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України з дня набрання рішенням суду законної сили до дня фактичного виконання рішення за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків; розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3 % річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», код ЄДРПОУ 21133352.
5. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
6. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
9. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
10. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
11. Повний текст рішення складено 25.08.2026 року.

Суддя О.П. Портна