Справа № 522/1200/26-Е
Провадження № 2/522/5077/26
       
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 р.
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В., 
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.., 
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, 
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м.Одеси 30.01.2026 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обгрунтування позову посилався на те, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у шлюбі із ОСОБА_2 , який було розірвано, за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 травня 2020 року справа No 766/5226/20.
Від спільного шлюбу у сторін є троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про народження НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про народження НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про народження No 217.
Судовим Наказом Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2023 року по справі No 522/3254/23 суд постановив про стягнення з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 17.02.2023 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто: ОСОБА_3 до 10.02.2028 року, ОСОБА_4 до 10.02.2028 року, далі стягувати 1/4 частку усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
На виконання вказаного судового Наказу, Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження No 71646924 за яким здійснюється зарахування аліментів на користь ОСОБА_2 , за наявними у позивача матеріальними можливостями.
Позивач зазначив, що 11 січня 2023 року він уклав другий шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується актовим записом про шлюб No 30. У вказаному шлюбі у нього народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується актовим записом про народження No 1784. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про народження No 325.
Його теперішня дружина ОСОБА_5 є обмежено працездатною, внаслідок захворювання та наявності в неї інвалідності ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 06 лютого 2014 року
Вказував, що таким чином, на його утриманні перебуває п`ятеро дітей, які відповідно до вимог чинного законодавства, мають рівні права на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також дружина інвалід. 
Зазначав, що визначений судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року розмір аліментів на утримання дітей спільних із відповідачкою, він не має можливості сплачувати, оскільки по-перше змінився його сімейний стан, по-друге його матеріальний стан погіршився, про що свідчить відсутність у нього доходів останні роки, що підтверджується довідкою про доходи, довідками ОК-5 та ОК-7 та випискою з мого банківського рахунку за період з 01.01.2025-20.01.2026.
Стверджував, що неможливість в повному обсязі сплачувати аліменти призводить до накопичення заборгованості за аліментами, призначеними судовим рішенням, про що свідчить розрахунок заборгованості за ВП No 71646924 від 14.01.2026 року No 140.
Додатково зазначив, що ним було при розпаді із відповідачкою родини подаровано їй нерухоме майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 30 червня 2020 року
За викладеного, з наданих до суду документів , на думку позивача, вбачається наявність визначених нормою, ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, призначених судовим Наказом Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2023 року.
Справа була розподілена на суддю Приморського районного суду м.Одеси Павлик І.А. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026 року.
За розпорядженням керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Шарага А.О. від 27.04.2026 року №1161/26, на підставі службової записки помічника судді Бубнової Н.В., було здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями. 
Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та отримана суддею 28.04.2026 року.
Ухвалою суду від 12 травня 2026 року справу було прийнято до провадження судді Домусчі Л.В. та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на «23» червня 2026 року.
Від відповідачки 06.07.2026 року надійшов до суду відзив на позов, згідно якого відповідачка заперечувала проти позову та просила відмовити. Посилалась на недостовірності даних Позивача та його перебування за кордоном. Вказувала, що позивач у позовній заяві зазначає адресу: АДРЕСА_1 . Проте дана адреса є недійсною, оскільки Позивач втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Більше того, наскільки відомо Відповідачу, Позивач на даний час перебуває фактично за кордоном за межами України.
Відповідачка посилалась на те, що приховуючи факт свого перебування за кордоном, Позивач намагається створити хибне враження про свій матеріальний стан. Робота за кордоном забезпечує Позивачу рівень доходу, який дозволяє виконувати зобов?язання у повному обсязі. Факт перебування за межами України та здійснення там трудової діяльності свідчить про наявність у Позивача стабільного доходу, що дозволяє йому забезпечувати як нову родину, так і трьох дітей від попереднього шлюбу. Перебування Позивача за кордоном апріорі передбачає вищий рівень доходів в порівняно з середнім доходом в Україні, тому зменшення виплат призведе до необґрунтованого збагачення Позивача за рахунок інтересів дітей.
Позивач стверджує, що народження двох дітей у новому шлюбі є достатньою підставою для зменшення аліментів її дітям з 1/2 до 1/3. Проте, на думку відповідачки, позивач має довести саме погіршення майнового стану, а не просто факт збільшення кількості дітей.
В судовому засіданні 23.06.2026 відповідачка додатково зазначала, що вона та троє дітей мають статус внутрішньо переміщених осіб (ВПО). Внаслідок збройної агресії та окупації м. Херсон, були змушені виїхати до м. Одеса. Житло родини попало під обстріл та стало непридатним для проживання. Підтвердженням значних руйнувань, свідчить з Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань наданого Національній поліцією від 24.10.2025р.. Оскільки втрачена можливість проживати у власній домівці, Відповідач вимушена орендувати квартиру для дітей. Витрати на оренду та комунальні послуги в м. Одеса є значними, на підтвердження чого додала відповідний договір. Відповідачка посилалась на те, позивач, знаючи про наше становище ВПО, жодного разу не запропонував допомогу в оплаті житла, поклавши весь тягар виживання сім?ї на її плечі та з 24.02.2022 року до 02.02.2023 року зовсім не підтримував грошовими коштами дітей, поки не було подано заяву до суду щодо призначення аліментів на трьох неповнолітніх дітей.
Відповідачка вказувала, що з лютого 2022 року Позивач в односторонньому порядку припинив будь-яку допомогу дітям. Весь тягар забезпечення дітей в умовах війни та після виїзду з окупації покладено виключно на відповідачку. Стягнення відбувається лише примусово в межах ВП No 71646924. На підставі наданого Дніпровським відділом виконавчої служби у м. Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Розрахунку заборгованості із сплати аліментів станом на 01.06.2026 р. становить - 89 931,0 грн.
При цьому зазначала на відсутність безумовних доказів погіршення майнового стану позивача, що унеможливлює сплату аліментів. Посилання позивача на нову родину, на думку сторони відповідача, не є таким доказом у розумінні ст. 192 СК України.
Зазначила, що діти ростуть та рівень потреб дітей значно зріс: вони потребують додаткового навчання (англійська мова, українська мова та математика), психологічного відновлення та технічного забезпечення. Діти потребують значних витрат для навчання та реабілітації: Через дистанційну освіту відповідачкою було придбано ноутбук Lenovo (31 999 грн), планшет Samsung (13 548 грн), телефони синам (12 548 грн та 13 000 грн) та телефон доньки - 17544.10 грн. Придбано стілець для навчання на суму -1269.42 грн. Загальна сума — 89 908, 52 грн. Для хлопців підлітків дуже необхідні речі особистої гігієни, тому придбані електростанки на суму 2787,30 грн. Для донечкі придбано також засіб особистої гігієни на суму - 1619.0 грн. На загальну суму - 4 406,30 грн. Це дуже маленька частина, тільки те, що збереглись квитанції, витрат на звичайні потреби підлітків. Діти вивчають англійську мову та займаються спортом та відвідують психологів. (прибл. 4000 грн/міс). Донька навчається у ліцеї по проекту «Інтелект України», який було запропоновано з 2019 року . А це щорічно 4 800,0 грн. на придбання підручників та зошитів + витрати на доставку Новою поштою. Також, діти постійно потребують сезонного одягу та взуття. Також витрати на автомобіль, що забезпечує комфорт та безпеку дітей. 
Відповідачка посилалась на те, що позивач не виконує свій обов`язок та не забезпечує дійсні потреби дітей. На думку сторони відповідача, вимога Позивача зменшити виплати на трьох старших дітей, щоб збільшити фінансування нової родини, є прямою дискримінацією дітей від першого шлюбу та порушенням їхнього права на звичний рівень життя.
Щодо стану здоров?я нової дружини Позивача та обов?язку утримання незалежно від можливостей, відповідачка вважає, що посилання Позивача на інвалідність дружини не може бути підставою для зменшення аліментів, оскільки цей стан існував ще з 2014 року (згідно з доданима Позивачем документами). Ця обставина не є новою і була відома Позивачу на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частки, а отже, не може бути підставою для перегляду розміру виплат зараз. Створюючи нову сім?ю та плануюч народження ще двох дітей, Позивач усвідомлював свій матеріальний стан та зобов?язання перед уже народженими трьома дітьми. Відсутність можливості надавати дитин утримання у певному розмірі не звільняє батьків від обов?язку утримувати дитини. Позивач має довести, що його дохід настільки малий, що він не може платити 1/2 частку. Враховуючи перебування Позивача за кордоном, відповідачка вважає, що такі твердження є маніпулятивними. 
На підставі викладеного відповідачка просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .. 
У судовому засіданні 15.07.2026 року сторони не зявились, суд відклав засідання на 04.08.2026р. 
Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.
Із матеріалів справи судом встановлені наступні обставини.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у шлюбі із відповідачем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який було розірвано за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 травня 2020 року справа No 766/5226/20.
Від спільного шлюбу у сторін є троє дітей: 
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про народження НОМЕР_1 , 
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про народження НОМЕР_2 , 
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про народження No 217.
Судовим Наказом Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2023 року по справі No 522/3254/23 суд постановив про стягнення з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 17.02.2023 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто: ОСОБА_3 до 10.02.2028 року, ОСОБА_4 до 10.02.2028 року, далі стягувати 1/4 частку усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
На виконання вказаного судового Наказу, Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження No 71646924 за яким здійснюється зарахування аліментів на користь ОСОБА_2 , за наявними у позивача матеріальними можливостями.
Суд вбачає, що не заперечується позивачем, у позивача існує заборгованість по сплаті аліментів. На підставі наданого Дніпровським відділом виконавчої служби у м. Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Розрахунку заборгованості із сплати аліментів станом на 01.06.2026 р. заборгованість становить становить - 89 931,0 грн.
Також згідно матеріалів справи встановлено, що позивач з 11 січня 2023 року уклав другий шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується актовим записом про шлюб No 30. 
У вказаному шлюбі у нього народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується актовим записом про народження No 1784. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про народження No 325.
Теперішня дружина ОСОБА_5 є обмежено працездатною, внаслідок захворювання та наявності в неї інвалідності ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 06 лютого 2014 року.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом статті 181 СК України спосіб виконання обов`язку щодо утримання дітей визначається за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Разом із тим статтею 192 СК України встановлено, що визначений судом розмір аліментів може бути згодом зменшений або збільшений лише у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із сторін або в інших випадках, передбачених законом.
Аналіз наведеної норми свідчить, що сама по собі зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Суд повинен встановити, чи призвела така зміна до істотного погіршення матеріального становища платника аліментів та чи унеможливлює вона виконання попереднього судового рішення.
Саме такий правовий висновок неодноразово висловлений Верховним Судом, який зазначив, що народження у платника аліментів інших дітей не є автоматичною підставою для зменшення аліментів, а має оцінюватися у сукупності з іншими обставинами, які свідчать про реальне погіршення його матеріального становища. Обов`язок доказування таких обставин покладається саме на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 754/4213/22 зроблено висновок, що народження дітей у новому шлюбі не створює безумовної підстави для зменшення аліментів на дітей від попереднього шлюбу. Суд зобов`язаний оцінити усі обставини справи, зокрема реальний матеріальний стан платника аліментів, його доходи, майновий стан, можливість отримання доходу та потреби всіх дітей.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 753/11237/23, у якій наголошено, що створення нової сім`ї є реалізацією особою свого конституційного права, однак таке рішення не може призводити до звуження вже існуючих прав дітей, народжених у попередньому шлюбі, якщо позивач не доведе істотного погіршення свого матеріального становища.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 05 березня 2025 року у справі № 127/21409/23 зазначив, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд має виходити насамперед із принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, передбаченого статтею 3 Конвенції ООН про права дитини, а також враховувати, що рівність прав усіх дітей платника аліментів не означає механічного або арифметичного перерозподілу його доходів між дітьми.
Верховний Суд також звернув увагу, що відсутність офіційного доходу сама по собі не свідчить про відсутність платоспроможності особи. При вирішенні спору суд повинен оцінювати не лише довідки про доходи, а й усю сукупність доказів щодо майнового стану особи, її способу життя, наявності майна, понесених витрат, можливості працевлаштування та отримання доходу.
Суд враховує, що позивач до ухвалення судового наказу створив нову сім`ю, у якій народилося двоє дітей. Разом із тим зазначена обставина сама по собі не доводить неможливість виконання рішення суду.
Посилання позивача на необхідність утримання дружини також не можуть бути самостійною підставою для задоволення позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що інвалідність ІІ групи встановлена їй ще у 2014 році, тобто задовго до укладення шлюбу із позивачем та до ухвалення судового наказу про стягнення аліментів. Отже, зазначена обставина не є новою та не свідчить про погіршення матеріального стану позивача після ухвалення рішення суду.
Посилання позивача на відсутність офіційного доходу суд оцінює критично.
Сам факт відсутності офіційного працевлаштування або офіційних доходів не є безумовним доказом відсутності реальної можливості виконувати обов`язок щодо утримання дітей.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що під час вирішення спорів щодо зміни розміру аліментів підлягає дослідженню не лише офіційний дохід особи, а й її загальний майновий стан, можливість отримання доходу, наявність майна, витрат, спосіб життя та інші обставини, які характеризують реальну платоспроможність платника аліментів.
Позивачем не надано належних доказів того, що після ухвалення судового наказу його матеріальне становище істотно погіршилося настільки, що він об`єктивно позбавлений можливості виконувати покладений на нього законом обов`язок.
Надані позивачем довідки ОК-5, ОК-7 та довідки про відсутність офіційного доходу підтверджують лише відсутність задекларованого заробітку, однак не підтверджують відсутності у нього реальної можливості отримувати доходи чи виконувати покладений законом обов`язок щодо утримання дітей. Також не спростовано доводи відповідачка про перебування і проживання позивача за кордоном та отримання там доходу. Бажання утримувати нову родину не є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину від попереднього шлюбу.
Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції ООН про права дитини).
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (стаття 141 Сімейного кодексу України (далі – СК України)).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
При цьому суд бере до уваги, що відповідачка надала докази на підтвердження істотного збільшення витрат на забезпечення дітей, які пов`язані із їх віком, дистанційним навчанням, необхідністю придбання технічних засобів навчання, оплатою додаткових занять, психологічної допомоги, орендою житла у зв`язку зі статусом внутрішньо переміщених осіб та втратою житла внаслідок бойових дій. Ці обставини відповідають принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, закріпленому статтею 3 Конвенції ООН про права дитини та статтею 7 Сімейного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України ( далі – ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Суд враховує, що станом на час розгляду справи у позивача існує заборгованість зі сплати аліментів, що саме по собі не є підставою для відмови у позові, однак свідчить про неналежне виконання ним обов`язку щодо утримання дітей та не підтверджує наявності законних підстав для зменшення встановленого судом розміру аліментів.
Доводи відповідачки щодо можливого перебування позивача за кордоном суд оцінює критично, оскільки належних доказів офіційного працевлаштування позивача за межами України або отримання ним доходів за кордоном матеріали справи не містять. Тому зазначені обставини не покладаються судом в основу рішення.
Разом із тим відсутність доказів роботи позивача за кордоном не змінює висновку суду про те, що саме позивач, як сторона, яка заявила вимогу про зміну розміру аліментів, відповідно до статті 81 ЦПК України був зобов`язаний довести існування підстав, передбачених статтею 192 СК України. Таких доказів суду надано не було.
З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено істотної зміни матеріального стану, яка б унеможливлювала виконання судового наказу від 02 березня 2023 року, а тому підстав для зміни визначеного судом розміру аліментів не встановлено.
За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 3, 7, 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про зменшення розміру аліментів – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1ст. 354 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження.
Повний текст рішення складено 04.08.2026р.

Суддя:         Домусчі Л.В.