КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 року справа №320/37523/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» (адреса 04070, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 58, 10 поверх; ЄДРПОУ 44082920 ) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса 02068, м. Київ, вул. Кошиця, буд. 3 ЄДРПОУ 44082145 ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Зміст позовних вимог та процесуальні дії у справі.
Уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, у якому просить суд: 
-Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 777/Ж10/31-00-04-02-04-27 від 08 квітня 2025 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 закрито підготовче засідання та прийнято рішення перейти до розгляду справи по суті.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2025 постановлено оголосити перерву у судовому засіданні.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 постановлено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.2025 уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» подав податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2024 рік №9427496218, у якій при заповненні рядка 18 було допущено технічну помилку: замість значення «-» (0) помилково зазначено 3 506 083 грн. При цьому рядок 17 декларації, у якому визначено суму податку на прибуток у розмірі 5 312 489 грн, був розрахований правильно, оскільки показник рядка 18 не використовується при його обчисленні. Відтак допущена помилка не вплинула на визначення податкового зобов`язання та не призвела до його заниження. На підтвердження правильності визначення податкового зобов`язання уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» посилається на показники фінансової звітності, поданої разом із декларацією, а також зазначає, що сума податку на прибуток у розмірі 5 312 489 грн була своєчасно та повністю сплачена до бюджету. Після виявлення технічної помилки уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» 25.03.2025 подав уточнюючу податкову декларацію №9428103690, якою виправив показники рядків 18 та 19 відповідно до вимог статті 50 Податкового кодексу України. На думку позивача, контролюючий орган був зобов`язаний врахувати подані уточнення, однак цього не зробив. Позивач вважає, що висновки акта камеральної перевірки та прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення ґрунтуються виключно на технічній помилці при заповненні декларації, яка не вплинула на базу оподаткування, ставку податку, порядок розрахунку податкового зобов`язання чи його розмір. У зв`язку з цим, на думку позивача, відсутні підстави для висновку про порушення пунктів 137.1 та 137.4 статті 137 Податкового кодексу України, а також для донарахування податкового зобов`язання і застосування штрафних санкцій. Крім того, уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» зазначає, що податкове повідомлення-рішення не містить належного обґрунтування встановленого порушення, детального розрахунку донарахованого податкового зобов`язання та пояснення, яким чином помилка у рядку 18 декларації призвела до заниження податку на прибуток. Також звертає увагу, що у спірному рішенні помилково зазначено рік його прийняття - 2024 замість 2025. Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, позивач скористався процедурою адміністративного оскарження, однак рішенням ДПС України від 02.07.2025 №18993/6/99.00.06.01.01.06 його скаргу залишено без задоволення. З огляду на викладене уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» вважає, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте за відсутності факту заниження податкових зобов`язань, без урахування поданої уточнюючої декларації та без належного обґрунтування підстав його прийняття.
13.08.2025 представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків скерував до Київського окружного адміністративного суду письмовий відзив, із змісту якого встановлено, що останній просить відмовити у задоволенні позову.
Так, сторона відповідача вказує, що на підставі статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової декларації ТОВ «ЕРУ ЛЮДЯМ» з податку на прибуток підприємств за 2024 рік від 03.03.2025 №9427496218, за результатами якої складено акт перевірки та встановлено порушення пунктів 48.1 статті 48, 54.1 статті 54, 137.1 та 137.4 статті 137 ПК України, що, на думку контролюючого органу, призвело до заниження податку на прибуток на суму 3 506 083 грн. На підставі висновків акта перевірки Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2025 №777/Ж10/31-00-04-02-04-27, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 3 506 083 грн та застосовано штраф у розмірі 350 608,30 грн. Представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків вважає, що камеральна перевірка проведена у межах повноважень та відповідно до статей 75, 76, 72- 74 Податкового кодексу України, виключно на підставі даних податкової звітності та інформаційних баз контролюючого органу. На думку відповідача, під час перевірки встановлено методологічні помилки при заповненні декларації за 2024 рік, які вплинули на визначення податку на прибуток. Зокрема, у рядку 18 декларації за 2024 рік Позивач задекларував суму 3 506 083 грн, тоді як відповідно до декларації за три квартали 2024 року від 08.11.2024 №9335539935 у рядку 17 було зазначено нульове значення, яке мало бути перенесене до рядка 18 декларації за 2024 рік згідно з формою декларації, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №897. Представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків посилається на положення статей 46, 48, 49, 54, 137 та 123 Податкового кодексу України, відповідно до яких платник податків зобов`язаний самостійно правильно обчислювати податкові зобов`язання та заповнювати податкову декларацію за встановленою формою, а вчинення дій, що стали підставою для визначення контролюючим органом податкового зобов`язання, є підставою для застосування штрафних санкцій. З огляду на викладене представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте у межах повноважень, на підставі вимог Податкового кодексу України та за результатами встановлених під час камеральної перевірки порушень.
14.08.2025 до Київського окружного адміністративного суду подано письмову відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» на відзив.
Представник позивача зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки висновок контролюючого органу про заниження податку на прибуток ґрунтується виключно на технічній помилці при заповненні рядка 18 декларації з податку на прибуток за 2024 рік, яка не вплинула на правильність визначення податкового зобов`язання. Уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» зазначає, що у декларації помилково зазначено показник 3 506 083 грн замість нульового значення, яке мало бути перенесене з декларації за три квартали 2024 року. При цьому сума податку на прибуток у розмірі 5 312 489 грн була визначена правильно, оскільки рядок 18 не використовується при розрахунку показника рядка 17 декларації. Правильність визначення податкового зобов`язання також підтверджується поданою разом із декларацією фінансовою звітністю, зокрема показником рядка 2300 Звіту про фінансові результати. Крім того, уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» наголошує, що 25.03.2025 подав уточнюючу декларацію № 9428103690, якою самостійно виправив допущену помилку, а станом на дату складення акта перевірки податок на прибуток у повному обсязі був сплачений, що підтверджується платіжними інструкціями, наявними в матеріалах справи. На думку уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ», контролюючий орган, хоча й мав право на проведення камеральної перевірки, не врахував уточнюючу декларацію та фінансову звітність, яка містилася в інформаційних базах і підтверджувала правильність визначення податкового зобов`язання, а відтак не здійснив перевірку з урахуванням усіх наявних даних. Позивач також вважає, що допущене порушення стосувалося виключно порядку заповнення декларації, не призвело до зміни бази оподаткування, розміру податкового зобов`язання чи його заниження, а тому не утворює складу податкового правопорушення та не є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України. З огляду на викладене, уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» вважає, що відповідач безпідставно визначив додаткові податкові зобов`язання та штрафні санкції, у зв`язку з чим спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
28.10.2025 представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків скерував до Київського окружного адміністративного суду додаткові письмові пояснення. 
Відповідач зазначає, що камеральну перевірку проведено відповідно до вимог статей 76 та 86 Податкового кодексу України. Перевірка здійснена у межах установленого законом 30-денного строку, за її результатами 11.03.2025 складено Акт №752/Ж5/31-00-04-02-04-22/44082920, який 18.03.2025 вручено позивачу у встановленому порядку. За результатами перевірки, на думку відповідача, встановлено методологічні помилки при заповненні декларації з податку на прибуток за 2024 рік, які вплинули на визначення податкового зобов`язання. Представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків вказує, що у рядку 19 декларації замість суми 5 312 489 грн було задекларовано 1 806 406 грн, у зв`язку з чим, на його переконання, позивач занизив податкове зобов`язання на 3 506 083 грн, що підлягає відображенню в інтегрованій картці платника. Відповідач наголошує, що уточнюючу декларацію за 2024 рік №9428103690 позивач подав лише 25.03.2025, тобто після складання та отримання акта камеральної перевірки, а тому вважає, що це спростовує доводи про самостійне виявлення та виправлення помилки. Також відповідач зазначає, що заперечення на акт камеральної перевірки позивачем не подавалися, а податкове повідомлення-рішення прийнято керівником контролюючого органу в порядку та строки, визначені пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України. Посилаючись на пункт 50.1 статті 50 Податкового кодексу України та форму податкової декларації, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897, відповідач стверджує, що при самостійному виправленні помилок відповідні показники повинні відображатися у рядках 29- 33 декларації. Оскільки в уточнюючій декларації позивача від 25.03.2025 у рядку 29 відповідні показники відсутні, відповідач вважає, що технічну помилку фактично не виправлено, нарахування в сумі 3 506 083 грн в обліку не проведено, що, на його думку, підтверджується даними інтегрованої картки платника про наявність переплати у відповідному розмірі. Крім того, представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків посилається на роз`яснення ДПС України, розміщені у Загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі (розділ 129.02), відповідно до яких після встановлення під час камеральної перевірки факту заниження податкового зобов`язання подання уточнюючої декларації не змінює результатів перевірки, а визначені контролюючим органом суми підлягають відображенню в інтегрованій картці платника після вручення податкового повідомлення-рішення за відсутності адміністративного чи судового оскарження. З огляду на викладене представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків вважає, що висновки акта камеральної перевірки є обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 08.04.2025 №777/Ж10/31-00-04-02-04-27 прийняте відповідно до вимог Податкового кодексу України та є правомірним.
Позиція сторін по справі, висловлена у судовому засіданні.
Представник ТОВ «ЕРУ ЛЮДЯМ» у судовому засіданні надав усні пояснення та просив суд визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення.
Представник Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у судовому засіданні надав усні пояснення, просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити.
Судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено таке.
08.11.2024 ТОВ «ЕРУ ЛЮДЯМ» подало податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2024 року №9335539935 разом із фінансовою звітністю, зокрема Балансом (Звітом про фінансовий стан) станом на 30.09.2024 та Звітом про фінансові результати (Звітом про сукупний дохід) за 9 місяців 2024 року. У рядку 17 зазначеної декларації «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» відображено значення « 0». Аналогічне нульове значення міститься у рядку 2300 «Витрати (дохід) з податку на прибуток» Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2024 року.
03.03.2025 позивач подав податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2024 рік №9427496218 разом із додатками та річною фінансовою звітністю, у тому числі Балансом (Звітом про фінансовий стан) станом на 31.12.2024, Звітом про фінансові результати (Звітом про сукупний дохід), Звітом про власний капітал, Звітом про рух грошових коштів, Примітками до річної фінансової звітності, а також додатками АМ та РІ до податкової декларації.
У податковій декларації за 2024 рік у рядку 17 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» задекларовано податкове зобов`язання у сумі 5 312 489 грн, у рядку 18 «Податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року з урахуванням уточнень» зазначено 3 506 083 грн, а у рядку 19 «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду» - 1 806 406 грн.
Головним державним податковим інспектором відділу податкового адміністрування підприємств інших галузей невиробничої сфери управління податкового адміністрування підприємств невиробничої сфери Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку зазначеної декларації, за результатами якої складено акт від 11.03.2025 №752/Ж5/31-00-04-02-04-22/44082920, вручений позивачу 18.03.2025.
В акті перевірки контролюючим органом зазначено про порушення позивачем вимог пунктів 48.1 статті 48, 54.1 статті 54, 137.1 та 137.4 статті 137 Податкового кодексу України, а також зроблено висновок, що помилки при заповненні рядків 18 та 19 декларації призвели до заниження податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього звітного (податкового) періоду 2024 року, на суму 3 506 083 грн.
25.03.2025 позивач подав уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2024 рік №9428103690 разом із додатками та уточненою фінансовою звітністю. 
В уточнюючій декларації у рядку 18 зазначено значення « 0», а у рядку 19 - 5 312 489 грн.
08.04.2025 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акта камеральної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №777/Ж10/31-00-04-02-04-27, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем «Податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів» у сумі 3 506 083 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 350 608,30 грн.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. 
Рішенням Державної податкової служби України від 02.07.2025 №18993/6/99-00-06-01-01-06 скаргу залишено без задоволення, після чого позивач звернувся до суду з цим позовом.
Окрім цього судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копії платіжних інструкцій: №271 від 17.05.2024 на суму 2 606 882,00 грн, №447 від 16.08.2024 на суму 899 201,00 грн та №43 від 10.03.2025 на суму 1 806 406,00 грн, з яких вбачається, що позивачем сплачено податок на прибуток за 2024 рік на загальну суму 5 312 489,00 грн.
Релевантні джерела права.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI. Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Положеннями пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, визначено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з пп.21.1.1 та пп.21.1.4 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
На підставі пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт є документом, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом.
Наведеною нормою передбачено, що податкова декларація є документом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання, а також відображаються обсяги операцій, доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку та збору.
Як убачається зі змісту пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація також є документом, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Згідно з абзацом другим пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.
Наведеною нормою також передбачено, що розрахунки, у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу) та дивідендів на державну частку, які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.
Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.
З аналізу наведених положень вбачається, що податкова декларація є основним документом податкової звітності платника податків, який подається до контролюючого органу у встановлені законом строки та використовується для відображення показників, що мають значення для визначення, нарахування та сплати податкових зобов`язань.
На підставі пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків самостійно, у тому числі за результатами електронної перевірки, виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою, чинною на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати уточнюючий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.
Пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо показники оприлюдненої разом з аудиторським звітом річної фінансової звітності зазнали змін порівняно з показниками фінансової звітності, поданої разом із податковою декларацією, та такі зміни вплинули на показники раніше поданої річної декларації з податку на прибуток підприємств, платники податку на прибуток, які відповідно до законодавства зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають уточнюючий розрахунок до річної податкової декларації у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним.
На підставі абзацу четвертого пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України платник податків, який самостійно, у тому числі за результатами електронної перевірки, виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний здійснити його виправлення, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті.
Наведеною нормою передбачено два способи виправлення такого порушення.
Зокрема, відповідно до підпункту «а» пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України платник податків має право надіслати уточнюючий розрахунок та сплатити суму недоплати і штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання уточнюючого розрахунку.
Як убачається зі змісту зазначеної норми, штраф у розмірі трьох відсотків не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 Податкового кодексу України або при визначенні бази оподаткування відповідно до підпункту 141.9-1.3 пункту 141.9-1 статті 141 цього Кодексу у випадках, прямо передбачених законом.
Водночас відповідно до підпункту «б» пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України платник податків має право відобразити суму недоплати у складі декларації з відповідного податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшивши її на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання.
Крім того, наведеною нормою передбачено, що якщо після подання декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за той самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України, штрафні санкції, визначені пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, не застосовуються.
На підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення або збільшення суми бюджетного відшкодування, а також зменшення або збільшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток чи від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків у випадках, передбачених цим Кодексом.
Підставою для такого визначення є встановлені за результатами перевірки обставини, які свідчать про заниження або завищення суми податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування, від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, заявлених платником податків у податкових чи митних деклараціях та уточнюючих розрахунках.
Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що саме контролюючий орган уповноважений визначати зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у разі встановлення за результатами перевірки факту його завищення.
На підставі пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає або вручає платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу або якщо за результатами перевірки встановлено обставини, визначені зазначеною нормою.
Податкове повідомлення-рішення приймається, зокрема, у разі встановлення факту завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, саме податкове повідомлення-рішення є передбаченою законом формою реалізації повноважень контролюючого органу щодо зменшення задекларованого платником податків від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.
За змістом пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути:
1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків);
2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних;
3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах;
4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»;
5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу;
6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки;
7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу;
8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу;
9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу;
10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;
11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти;
12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду викладеної, зокрема, в постановах від 16.07.2024 у справі № 320/4281/23, від 26.06.2024 у справі № 320/11734/22, та в постанові від 22.10.2024 у справі № 160/15502/22 камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства, предмет якої передбачає проведення контролюючим органом арифметичного та логічного контролю правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків; правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; логічний зв`язок та узгодженість відповідних показників поточного періоду та їх зіставлення з показниками попередніх періодів). Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється. Натомість інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, повинні бути предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення іншого виду перевірок, а саме - документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.
Суд зазначає, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичних та/або методологічних помилок, або інші відомостей, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання чи інших порушень. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, до підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей камеральною перевіркою не охоплюється. 
Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 18.12.2024 по справі № 817/1182/16.
У постанові від 19.04.2022 у справі № 816/687/16 Верховний Суд підтримав усталену позицію про те, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування арифметичні та/або методологічні помилки, інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання, або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ставок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок. Виявлене за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) заниження платником податку суми податкового зобов`язання внаслідок застосування ставки податку іншої, ніж встановлено нормою ПК, є достатньою підставою для визначення контролюючим органом відповідно до пункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу суми грошових зобов`язань.
У постанові від 16.01.2024 у справі № 440/2547/22 Верховний Суд узагальнив висновки Верховного Суду з питання правового значення і суті камеральної перевірки. Зазначив, що вони полягають в тому, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, які зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиного реєстру акцизних накладних та даних електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних системи обліку даних реєстратора розрахункових операцій. Тобто, якщо під час камеральної перевірки контролюючий орган на підставі саме інформаційних баз даних виявить, що платник податків занизив податкові зобов`язання з відповідного податку, це може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням суми занижених зобов`язань. Однак, у випадку, якщо для висновку про заниження податкових зобов`язань необхідним є дослідження безпосередньо первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності, питання достовірності, повноти нарахування і сплати податку підлягає перевірці шляхом проведення документальної перевірки.
На підставі пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами контролюючого органу, що проводили перевірку, та після реєстрації вручається або надсилається платнику податків.
Як убачається зі змісту зазначеної норми, акт камеральної перевірки є документом, у якому фіксуються встановлені під час перевірки порушення та який слугує підставою для подальшого прийняття контролюючим органом відповідного рішення у випадках, передбачених Податковим кодексом України.
З аналізу наведених положень статей 54, 58 та 86 Податкового кодексу України вбачається, що у разі встановлення контролюючим органом за результатами перевірки факту завищення платником податків від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток такий орган зобов`язаний зафіксувати відповідні висновки в акті перевірки та реалізувати їх шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення про зменшення задекларованого від`ємного значення.
Отже, саме податкове повідомлення-рішення, прийняте за результатами перевірки, є визначеним Податковим кодексом України способом зміни показників від`ємного значення об`єкта оподаткування, задекларованих платником податків.
З акта камеральної перевірки від 11.03.2025 №752/Ж5/31-00-04-02-04-22/44082920 вбачається, що за результатами перевірки податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2024 рік контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пунктів 48.1 статті 48, 54.1 статті 54, 137.1 та 137.4 статті 137 Податкового кодексу України, що, на думку контролюючого органу, призвело до заниження податку на прибуток у сумі 3 506 083 грн.
Відповідно до пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок на прибуток нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 137.4 статті 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств є календарні квартал, півріччя, три квартали та рік. Податкова декларація складається наростаючим підсумком, а податковий (звітний) період починається з першого календарного дня відповідного податкового (звітного) періоду та закінчується останнім календарним днем такого періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 03.03.2025 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2024 рік №9427496218, у якій задекларовано податкове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 5 312 489 грн, а також зазначено показники рядків 18 та 19 у розмірах 3 506 083 грн та 1 806 406 грн відповідно.
За результатами камеральної перевірки, оформленої актом від 11.03.2025 №752/Ж5/31-00-04-02-04-22/44082920, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог пунктів 48.1 статті 48, 54.1 статті 54, 137.1 та 137.4 статті 137 Податкового кодексу України та зроблено висновок про заниження податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього звітного (податкового) періоду 2024 року, на суму 3 506 083 грн. 
На підставі зазначеного акта Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2025 №777/Ж10/31-00-04-02-04-27, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 3 506 083 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 350 608,30 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та оцінюючи наявні докази у їх сукупності, суд зазначає таке.
Відповідно до форми декларації, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897, рядок 19 обчислюється як різниця рядків 17 і 18, тобто рядок 18 виконує суто технічну функцію заліку раніше задекларованих (сплачених) сум у межах звітного року для визначення суми, що підлягає доплаті за підсумками останнього звітного періоду. 
Сама по собі величина податкового зобов`язання за 2024 рік, обчислена в рядку 17 у розмірі 5 312 489 грн, ні контролюючим органом, ні позивачем не оспорюється і є незмінною в обох поданих деклараціях - первинній та уточнюючій. 
Отже, помилка, допущена позивачем при заповненні рядка 18, не мала наслідком заниження бази оподаткування, ставки податку чи розміру самого податкового зобов`язання за 2024 рік, а вплинула виключно на проміжний розрахунок суми, що підлягала відображенню до доплати за наслідками IV кварталу.
Щодо фактичного надходження коштів до бюджет суд враховує, що досліджені платіжні інструкції №271 від 17.05.2024, №447 від 16.08.2024 та №43 від 10.03.2025 у сукупності підтверджують сплату позивачем до бюджету коштів у розмірі 5 312 489 грн, що точно відповідає сумі податку на прибуток за 2024 рік, визначеній самим позивачем у рядку 17 декларації та не оспорюваній відповідачем. 
Таким чином, встановлена судом сукупність доказів спростовує висновок контролюючого органу про те, що допущена технічна помилка мала своїм наслідком фактичне недонадходження коштів до бюджету: розмір грошового зобов`язання, який підлягав сплаті за підсумками звітного року, сплачено позивачем у повному обсязі та своєчасно, з огляду на що визначення контролюючим органом додаткового грошового зобов`язання в тій самій сумі, що вже сплачена, не відповідає дійсному стану розрахунків платника з бюджетом.
Окрім цього, суд враховує, що відповідно до пункту 50.2 статті 50 Податкового кодексу України платник податків не має права подавати уточнюючі податкові декларації лише під час проведення документальних планових та позапланових перевірок за період, що перевіряється контролюючим органом. Наведене обмеження на випадки проведення камеральних перевірок Кодексом не поширюється.
Оскільки перевірка позивача, за результатами якої, як вже зазначалось, складено акт від 11.03.2025, є камеральною, а не документальною, обмеження, встановлене пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України, до спірних правовідносин незастосовне, а тому подання позивачем 25.03.2025 уточнюючої декларації №9428103690 відповідало вимогам чинного законодавства та не може розцінюватися як таке, що вчинене з порушенням встановленого порядку.
Суд також враховує, що уточнення, внесене позивачем, не було пов`язане з виявленням заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів у розумінні абзацу четвертого пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, а полягало у виправленні технічної помилки в межах того самого звітного (2024) року, показник якого (рядок 17) залишився незмінним і був сплачений у повному обсязі до подання будь-якого уточнення. 
За таких обставин відсутність заповнених показників у рядках 29- 33 декларації, призначених для відображення суми недоплати та самостійно нарахованого штрафу за виявлене заниження зобов`язання минулих періодів, не спростовує права позивача на подання уточнюючої декларації та не свідчить про те, що виправлення помилки не відбулося, оскільки предметом виправлення не було заниження зобов`язання, що підлягало відповідному штрафуванню в порядку пункту 50.1 статті 50 Кодексу.
Щодо обґрунтованості податкового повідомлення-рішення. 
Суд звертає увагу на те, що уточнюючу декларацію №9428103690 подано позивачем 25.03.2025, тобто до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 08.04.2025 №777/Ж10/31-00-04-02-04-27. 
Отже, станом на дату прийняття оспорюваного рішення відповідач мав відомості про подану позивачем уточнюючу декларацію, якою обставина, покладена в основу акта перевірки (розбіжність у рядку 18), була самостійно усунута платником. Однак з тексту податкового повідомлення-рішення вбачається, що жодної оцінки цій обставині відповідачем надано не було, відомості про подання уточнюючої декларації в оспорюваному рішенні не відображені та не спростовані. Таким чином, податкове повідомлення-рішення прийнято без повного з`ясування обставин, що на момент його прийняття мали значення для правильного вирішення питання про наявність або відсутність порушення з боку платника податків.
Оцінивши у сукупності встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що допущена позивачем помилка не вплинула на правильність визначення податкового зобов`язання за 2024 рік, податок було сплачено у повному обсязі, а уточнюючу податкову декларацію подано до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Водночас відповідач не врахував зазначену декларацію під час прийняття спірного рішення. 
За таких обставин на момент прийняття податкового повідомлення-рішення від 08.04.2025 №777/Ж10/31-00-04-02-04-27 підстави, покладені в основу його прийняття, були відсутні, а тому контролюючий орган не мав правових підстав для визначення позивачу грошового зобов`язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню в повному обсязі.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши наявні письмові докази у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати по справі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 24 224,00 грн. підтверджується квитанцією № 567554 від 22.07.2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи.
Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» (адреса 04070, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 58, 10 поверх; ЄДРПОУ 44082920 ) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса 02068, м. Київ, вул. Кошиця, буд. 3 ЄДРПОУ 44082145 ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 777/Ж10/31-00-04-02-04-27 від 08 квітня 2025 року.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ЛЮДЯМ» ( ЄДРПОУ 44082920) витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса 02068, м. Київ, вул. Кошиця, буд. 3 ЄДРПОУ 44082145 ).
4. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.