ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
04 вересня 2026 року
м. Харків
Справа № 646/7636/23
Провадження № 22-ц/818/774/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Шабельнікова С.К., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», в особі представника Власенка Вадим Іванович на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2025 року, постановлене суддею Клімовою С.В.,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», в особі представника Дещенка А.С. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивачем, відповідно до наказу № 62-К від 01.04.2022 прийнято відповідача на посаду фахівець (оператор) Відділення № 137 (Харків) Мережа відділень № 5 (Харків) Регіональна мережа №6 (Харків) Департамент національної мережі Операційна дирекція за строковим трудовим договором з 04.04.2022 по 30.06.2022. 
Також 01.04.2022 між сторонами укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким, відповідач прийняв на себе обов`язки матеріально-відповідальної особи, а саме прийняв на себе повну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. 
Наказом № 66-К від 07.04.2022, відповідача з 07.04.2022 переведено на посаду фахівець (оператор) Відділення № 137 (Харків) Мережа відділень № 5 (Харків, Лозова) Регіональна мережа № 6 (Харків) Департамент національної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів. 
Наказом № 102-К від 01.06.2022, відповідача, з 01.06.2022 переведено на посаду керівника Відділення № 2 (Київ) Мережа відділень № 10 (Київ Захід) Регіональна мережа № 1 (Київ) Департамент національної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів. 
01.06.2022 між сторонами укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким, відповідач прийняв на себе обов`язки матеріально-відповідальної особи, а саме прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. 
У період роботи та дії договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідачем для виконання посадових обов`язків прийнято матеріальні цінності відповідно до актів закріплення матеріальної відповідальності DAT-295429 від 31.05.2022, ZMO-OOOOO116092 від 27.10.2022, ZMO-00000116096 від 27.10.2022, ZMO- 00000120224 від 15.11.2022, DAT-363966 від 13.12.2022, DAT-363969 від 13.12.2022. 
Позивачем винесено наказ інвентаризації № 1181-ІНВ від 26.07.2023 «Про проведення позапланової інвентаризації основних засобів, МНМА, матеріалів, корпоративної форми, 313 та тари м. Київ, відділення № 2, вул. Богатирська, 11». Згідно зазначеного наказу було призначено робочу інвентаризаційну комісію та визначено провести інвентаризацію відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта» у м. Київ по вул. Богатирська, 11 протягом 27.07.2023, за результатами проведення якої, за участю матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 , робочою інвентаризаційною комісією складено інвентаризаційний опис необоротних активів та протокол інвентаризаційної комісії № RAI-063944 від 01.08.2023, згідно яких виявлено нестачу 75 одиниць необоротних активів на суму 147866,85 грн, залишковою вартістю 81404,51 грн. 
Залишкова вартість основних засобів, що обліковувались на балансі за матеріально-відповідальною особою ОСОБА_2 та виявлених як недостача за результатами проведеної інвентаризації згідно протоколу № RAI-063944 від 01.08.2023 становить 81404,51 грн без ПДВ. 
Позивачем зазначено, що відповідач своїх зобов`язань з відшкодування заданої шкоди внаслідок недостачі не виконав та звільнився з роботи 07.08.2023 згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 156-К від 07.08.2023), у зв`язку з чим позивач вважає що розмір шкоди внаслідок недостачі необоротних активів - матеріальних цінностей ввірених відповідачу підлягає стягненню з останнього у повному обсязі.
Рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю « Нова Пошта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вирішити питання щодо судових витрат.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що відповідно до вимог чинного законодавства та нормативних актів, проведення службової перевірки не є обов`язковим або передбаченим етапом інвентаризації майна. Зокрема, порядок проведення інвентаризації регулюється Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879. Цим Положенням передбачено порядок проведення інвентаризації, оформлення її результатів, а також порядок відображення виявлених нестач або надлишків у бухгалтерському обліку. Водночас проведення службового розслідування або перевірки щодо встановлення винних осіб можливе, але не є обов`язковою складовою інвентаризаційної процедури. Більш того, після завершення інвентаризації ОСОБА_1 був повідомлений про її результати та 31.07.2023 ОСОБА_1 на ім. директора ТОВ «Нова Пошта» надав пояснювальну записку, у якій фактично визнав вину і зазначив причини такої нестачі, підписав інвентаризаційний опис необоротних активів та протокол інвентаризаційної комісії № RAI-063944 від 01.08.2023 без зауважень. Судом першої інстанції не взято до уваги, що у матеріалах справи вже міститься договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 1 квітня 2022 року відповідно до якого ОСОБА_1 (працівник) відділення №137 (Харків) Мережа відділень №5 (Харків) Регіональна мережа №6 (Харків) Департамент національної мережі Операційна дирекція приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей незалежно від посади. Таким чином, позивачем у повній мірі доведено належними і допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи про наявність підстав і умов матеріальної відповідальності Відповідача. Як зазначено вище, матеріально-відповідальна особа ОСОБА_1 погодився з результатами інвентаризації та виявленою недостачею.

Представник відповідача надав письмові пояснення, де зазначив, що позивачем не долучалось до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів, з яких можливо встановити підстави виникнення невідповідності у розрахунках матеріальних цінностей (активів), встановити ступень вини відповідача та інші обставини, що мають значення для розгляду справи, що прямо суперечить вимогам ст. 130 КЗпП та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до змісту якого підприємство зобов`язується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, а також працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдано не з його вини. Сам лише факт укладання договору про повну матеріальну відповідальність не є безумовною підставою для відшкодування шкоди підприємству, якщо ця шкода виникла не з вини працівника, що прямо передбачено умовами договору про повну матеріальну відповідальність.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав і умов матеріальної відповідальності відповідача, а саме якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача заподіяна шкода, не надано доказів вини відповідача в заподіянні шкоди, як і причинного зв`язку між протиправною поведінкою, винною дією чи бездіяльністю і шкодою, яка настала.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Відповідно до витягу з наказу від 01.04.2022 № 62-К ОСОБА_1 прийнято на посаду фахівець (оператор) Відділення № 137 (Харків) Мережа відділень №5 (Харків) Регіональна мережа №6 (Харків) Департамент національної мережі Операційна дирекція за строковим трудовим договором з 04.04.2022 року по 30.06.2022 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 01.04.2022 (а.с. 5).
01.04.2022 між ТОВ «Нова Пошта» та ОСОБА_1 , який перебував на посаді фахівця (оператора) Відділення № 137 (Харків) Мережі відділень №5 (Харків) Регіональної мережі №6 (Харків) Департаменту національної мережі Операційна дирекція, було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 6).
Відповідно до наказу № 66-К від 07.04.2022, ОСОБА_1 з 07.04.2022 переведено на посаду фахівець (оператор) Відділення № 137 (Харків) Мережа відділень № 5 (Харків, Лозова) Регіональна мережа № 6 (Харків) Департамент національної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.04.2022 (а.с. 7).
Актом закріплення матеріальної відповідальності DAT-295429 від 31.05.2022 ОСОБА_1 прийнято на об`єкті Київ, Київ (Північ), Відділення №2 матеріальні цінності (а.с. 16-47).
Відповідно до витягу з наказу від 01.06.2022 № 102-К ОСОБА_1 переведено з посади фахівець (оператор) Відділення № 137 (Харків) Мережа відділень № 5 (Харків, Лозова) Регіональна мережа № 6 (Харків) Департамент національної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів на керівник відділення Відділення №2 (Київ) Мережа відділень № 10 (Київ Захід) Регіональна мережа №1 (Київ) Департамент національної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів на підставі заяви ОСОБА_1 від 01.06.2022 (а.с. 8).
01.06.2022 між ТОВ «Нова Пошта» та ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким останній прийняв на себе обов`язки матеріально-відповідальної особи, а саме прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с. 9).
Відповідно до актів закріплення матеріальної відповідальності DAT-295429 від 31.05.2022, ZMO-OOOOO116092 від 27.10.2022, ZMO-00000116096 від 27.10.2022, ZMO- 00000120224 від 15.11.2022, DAT-363966 від 13.12.2022, DAT-363969 від 13.12.2022 ОСОБА_1 прийнято об`єкти матеріальних цінностей (а.с. 48-52).
Наказом головного бухгалтера ОСОБА_3 про проведення позапланової інвентаризації основних засобів, МНМА, матеріалів корпоративної форми, ЗІЗ та тари № 1181-ІНВ від 26.07.2023 призначено проведення інвентаризації у період з 27.07.2023 по 31.07.2023 (а.с. 53-56).
За результатом інвентаризаційної перевірки складено протокол RAI-063944 інвентаризаційної комісії, яким встановлено нестачу матеріальних цінностей в кількості 75 одиниць на суму 81404,51 грн (а.с. 57-75).
Відповідно до витягу з наказу від 07.08.2023 № 156-К трудовий договір між ТОВ «Нова Пошта» та ОСОБА_1 припинено.
На виконання ухвали суду представником ТОВ «Нова Пошта» надано посадову інструкцію керівника відділення в редакції 6 від 25.08.2021, яка містить підпис про ознайомлення ОСОБА_1 , посадову інструкцію фахівця (оператора) відділення в редакції 4 від 19.04.2021, яка також містить підпис про ознайомлення ОСОБА_1 та витяг з комп`ютерної бази щодо оцінки компоненту курсу навчання (а.с. 150-158).
Главою ІХ КЗпП України визначено, що предметом регулювання законодавства про працю є забезпечення гарантій при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації.
Згідно із статтею 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до частини першої статті 131 КЗпП України роботодавець зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна.
Пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Отже, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений.
При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (наразі цей Перелік посад, затверджений Кабінетом Міністрів України, відсутній).
У частинах першій, другій статті 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.
Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
Тлумачення наведених норм дозволяє зробити висновок, що при вирішенні питання про покладення на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків, та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, з`ясуванню та доведенню підлягають обставини щодо наявності прямої дійсної шкоди та її розміру; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.
В силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року в справі № 337/2083/17 (провадження № 61-15510св20) зазначено, що згідно з частиною першою статті 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП України (стаття 138 КЗпП України). Таким чином, відсутність підстав чи однієї з обов`язкових умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
В частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» ЄСПЛ наголосив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, позивач посилається на те, що за результатом інвентаризаційної перевірки встановлено нестачу матеріальних цінностей. 
Між тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того з підприємством не було проведено службову перевірку для встановлення обставин, що передували виникненню нестачі, не доведено факту вини в діях відповідача, що призвели до спричинення майнової шкоди позивачеві, також позивачем не надано пояснень за порушення працівником саме яких трудових обов`язків покладених на нього настає матеріальної відповідальності працівника.
Абзацом 3 пункту 7 Розділу 1 Положення визначено, що проведення інвентаризації є обов`язковим, у тому числі у разі зміни матеріально відповідальних осіб.
Відповідно до пункту 5 Розділу 1 Положення інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Положення визначено, що інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (або робочої інвентаризаційної комісії, у разі її створення) та у присутності матеріально відповідальної особи.
Позивач в обґрунтування позовних вимог надав акт закріплення матеріальної відповідальності DAT-295429 від 31.05.2022, який підписаний відповідачем. 
Між тим, відповідно до наказу № 66-К від 07.04.2022, відповідача з 07.04.2022 переведено на посаду фахівець (оператор) Відділення № 137 (Харків) Мережа відділень № 5 (Харків, Лозова) Регіональна мережа № 6 (Харків) Департамент національної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів, отже, відповідач станом на 31.05.2022 перебував на посаді фахівець (оператор) Відділення № 137 (Харків) Мережа відділень № 5 (Харків, Лозова) Регіональна мережа № 6 (Харків) Департамент національної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів, проте як місцем прийняття ОСОБА_1 матеріальних цінностей відповідно до акту закріплення матеріальної відповідальності DAT-295429 від 31.05.2022 визначено м. Київ, хоча фактично з 07.04.2022 року він виконував свої обов`язки в м. Харкові.
Посилання позивача на те, що 31.07.2023  ОСОБА_1  на ім. директора ТОВ «Нова Пошта» надав пояснювальну записку, у якій фактично визнав вину і зазначив причини такої нестачі, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи така пояснювальна записка відсутня.
Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх доказами, які оцінені згідно вимог статей 89, 264 ЦПК України, встановив недоведеність позивачем завдання шкоди підприємству внаслідок порушення відповідачем покладених на нього трудових обов`язків та його винних протиправних дій (бездіяльності), дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодуванню позивачу заявленої суми шкоди.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, а зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції.
Частиною третьою статті 367 ЦПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В зв`язку із відмовою в задоволенні позову та залишенням апеляційної скарги без задоволення і відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судова колегія приходить до висновку, що сплачені апелянтом судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторону позивача.
Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», в особі представника Власенка Вадим Іванович - залишити без задоволення.
Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий        Н.П. Пилипчук

Судді         О.Ю. Тичкова

С.К. Шабельніков