Номер провадження 2/201/4782/2026
ЄУН 201/7377/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

14.08.2026 року           м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі 
головуючого судді    Давидовської Т.В., 
за участю:
секретаря судового засідання  Овчаренка Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 201/7377/26
за позовною заявою  ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 )
до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – ЦВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Відповідач)
третя особа: Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради,
про звільнення майна з-під арешту,
установив:
I. Стислий виклад позиції учасників справи 
1.Представник - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЦВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідно до якого Позивач просить суд скасувати арешт з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі серії АА № 316882 від 11 травня 2005 року, відомості про який внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як запис про обтяження № 62729160.
Як на підставу своїх вимог представник Позивача посилався на ті обставини, що 25.12.1998 року Управлінням міського майна м. Маріуполя було видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ). 14.01.1999 року вказане право було зареєстровано в реєстраційній книзі за № 34978. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 11.05.2005 року Відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі було винесено постанову серії АА № 316882 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 25.05.2005 року зазначене обтяження було зареєстровано, про що містяться відомості у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованому 12.12.2025 року. Із вказаного витягу вбачається, що обтяження у вигляді арешту стосується саме 1/2 частки, яка віднесена до ОСОБА_1 . З початком активних бойових дій в місті Маріуполь, ОСОБА_1 був змушений залишити місце свого проживання та виїхати з міста Маріуполя. 05.09.2025 року йому було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5612-5003800141, у якій зазначено, що його зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_1 , а фактичним місцем проживання/перебування є: АДРЕСА_3 . У відповіді на адвокатський запит листом від 29.04.2026 року № 22.19-31/8810/2026 ЦВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українизазначив, що під час перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову серії АА № 316882 від 11.05.2005 року про накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено. Представник зауважує, що станом на час звернення до суду за ОСОБА_1 обліковується право на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно одночасно міститься запис про арешт 1/2 частки вказаної квартири, накладений постановою від 11.05.2005 року серії АА № 316882. При цьому орган державної виконавчої служби повідомив про відсутність у Автоматизованій системі виконавчих проваджень виконавчого провадження, в межах якого така постанова була винесена. У зв`язку із зазначеним просить суд скасувати арешт.
2.Від представника Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради до суду надійшли пояснення, у яких зазначено, що дію щодо скасування обтяження зобов`язаний вчинити лише виконавець, у разі задоволення позову рішенням суду, яке набрало законної сили. Департамент не наділений повноваженнями щодо самостійного скасування арештів, накладених у межах виконавчого провадження. 

II. Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання
3.Ухвалою суду від 30.06.2026 року відкрите провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 
4.16.06.2026 року підготовче засідання відкладене.
5.Ухвалою суду від 30.06.2026 року підготовче провадження закрите, справу призначено до розгляду по суті.
6.14.07.2026 року та 29.07.2026 року відкладено судовий розгляд справи.
7.05.08.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
8.Будь - яких нерозглянутих заяв та/або клопотань у справі немає.
9.Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
10.Представник Позивача та представники третіх осіб у судове засідання не з`явились. Просили розглянути справу без їх участі.
11.Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд цієї цивільної справи шляхом отримання всієї судово кореспонденції в Електронному суді в ЄСІТС до суду не з`явився. Клопотань чи заяв не направляв.
12.З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

IІІ. Установлені судом фактичні обставини
13.25.12.1998 року Управлінням міського майна м. Маріуполя було видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
14.14.01.1999 року вказане право було зареєстровано в реєстраційній книзі за № 34978.
15.Листом Комунального підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 13.02.2025 року № 256 додатково підтверджено, що станом на 31.12.2012 року право власності на вказану двокімнатну квартиру було зареєстровано саме за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності, а загальна площа квартири становить 50,3 м^2, житлова площа — 28,1 м^2.
16. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 29.10.2004 року органом державної реєстрації актів цивільного стану було складено актовий запис про смерть № 2077, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
17.25.05.2005 року було зареєстроване обтяження у державному реєстрі прав та їх обтяжень, а саме арешт на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який внесений на підставі постанови від 11.05.2005 року відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі серії АА № 316882, про що містяться відомості у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованому 12.12.2025 року. 
18.Листом від 29.04.2026 року № 22.19-31/8810/2026 ЦВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українизазначив, що під час перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову серії АА № 316882 від 11.05.2005 року про накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено. 

ІV. Оцінка суду
19.Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
20.Відповідно до п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.
21.Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
22.Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.
23.Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
24.Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
25.На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.
26.Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
27.Згідно з ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
28.Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
29.Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
30.Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
31.Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав.
32.Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (тут і далі Закон № 606-ХІV; у редакції, чинній на час накладення арешту на майно позивача) виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
33.За положеннями ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
34.Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».
35.Частиною 6 ст. 24 Закону № 606-ХІV встановлено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.
36.У ч. 2 ст. 38 цього Закону зазначено, що якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
37.За приписами ст. 59 цього Закону у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання.
38.Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту, а про відмову у звільненні майна боржника з-під арешту - боржнику.
39.За наявності письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.
40.У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
41.Відповідно до положень ст. 13, 18, 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, посадові особи органу ДВС діють лише в рамках відкритих виконавчих проваджень, а повноваження державного виконавця як щодо накладення арешту на майно, так і щодо його скасування можуть бути реалізовані ним винятково під час здійснення виконавчого провадження.
42.Судом встановлено, що 25.12.1998 року Управлінням міського майна м. Маріуполя було видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що також підтверджується листом Комунального підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість».
43.11.05.2005 року Відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі було винесено постанову серії АА № 316882 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 
44.25.05.2005 року було зареєстроване обтяження у державному реєстрі прав та їх обтяжень, а саме арешт на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який внесений на підставі постанови від 11.05.2005 року відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі серії АА № 316882, про що містяться відомості у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованому 12.12.2025 року. 
45.Водночас, листом від 29.04.2026 року № 22.19-31/8810/2026 ЦВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Україниповідомив, що під час перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову серії АА № 316882 від 11.05.2005 року про накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено.
46.Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
47.Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 282/20595, наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна є підставою для відмови у державній реєстрації прав, пов`язаних з відчуженням вказаного майна, а обов`язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо відчуження нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження.
48.Відтак, через наявність запису про обтяження квартири, що належить на праві приватної власності Позивач, він обмежений у здійсненні свого права на розпорядження власністю.
49.Оскільки на момент ухвалення рішення суду немає будь-яких даних про чинне обтяження вказаної Позивачем квартири в рамках виконавчого провадження в межах якого було винесено постанову серії АА № 316882 від 11.05.2005 року, позовні вимоги щодо зняття арешту з майна Позивача підлягають задоволенню, оскільки останній звернувся до суду за захистом свого оспорюванного права у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
50.Ураховуючи наявність вказаного обтяження, неможливість скасування обтяження в інший спосіб, крім як звернення до суду з позовом захистити своє порушене право власності не може, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з частки нерухомого майна належного Позивачу, оскільки наявність обтяження майна перешкоджає вільному розпорядженню майном. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.
З огляду на викладене, керуючись ст. 12, 13, 76-78, 81, 223, 247, 258, 259, 261, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
2.Зняти арешт з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі серії АА № 316882 від 11 травня 2005 року, відомості про який внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як запис про обтяження № 62729160.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя         Т.В. Давидовська