ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер провадження: 22-ц/819/1091/26 
Єдиний унікальний номер справи: 766/5769/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року   м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого  Приходько Л. А.,
суддів: Базіль Л.В.,
Радченко С.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Сікози В`ячеслава Олександровича на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Кузьміної О.І.,
встановив:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сікоза В.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 23 грудня 2021 року в розмірі 21 500 доларів США та пені у розмірі 3% від суми неповерненої позики за кожен день прострочення в розмірі 804 315 доларів США, а всього – 825 815 доларів США, а також судові витрати.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2026 року позовну заяву адвоката Сікози В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , визнано неподаною та повернуто позивачу.
Ухвала мотивована тим, що оскільки позивач не виконав вимоги ухвали суду від 13 травня 2026 року про залишення позовної заяви без руху, позов підлягає поверненню позивачу на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України, а підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.
09 червня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Сікоза В.О. подав апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2026 року, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник зазначив, що суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали взагалі не взяв до уваги наданих доказів та тверджень позивача про відсутність можливості наразі сплатити судовий збір за подання позовної заяви.
Суд першої інстанції не взяв до уваги долучені позивачем докази на підтвердження її скрутного матеріального становища та неможливості сплати судового збору та постановив оскаржувану ухвалу, зазначивши лише про те, що заява позивача не містить обґрунтування тяжкого матеріального стану позивача та не додано доказів на підтвердження цього. 
Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції при прийнятті рішення про повернення позову на дані факти не звернув уваги та постановив незаконну ухвалу.
В порядку, визначеному статті 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Згідно зі статті 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не виконала вимоги ухвали суду від 13 травня 2026 року про залишення позовної заяви без руху, позов вважається неподаним та підлягає поверненню позивачу на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України. При цьому судом зазначено, що заява позивача про звільнення від сплати судового збору, яка подана позивачкою 21 травня 2026 року, не містить обґрунтування тяжкого матеріального стану та не додано доказів на підтвердження цього, у зв`язку із чим вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконані.
Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сікоза В.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 23 грудня 2021 року в розмірі 21 500 доларів США та пені у розмірі 3% від суми неповерненої позики за кожен день прострочення в розмірі 804 315 доларів США, а всього – 825 815 доларів США, а також судові витрати.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сікоза В.О., залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам частини четвертої статті 177 ЦПК України, а саме несплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 16 640,00 грн. 
Судом першої інстанції позивачу надано строк п`ять днів з дня вручення ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Згідно довідки про доставку електронного документу зазначена ухвала суду доставлена до електронного кабінету представника ОСОБА_1 – адвоката Сікози В.О. 16 травня 2026 року.
На виконання ухвали суду адвокат Сікоза В.О. 21 травня 2026 року, в межах строку визначеного ухвалою суду, надіслав через систему «Електронний суд» клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивача та відсутністю у неї постійного заробітку (доходу).
Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2026 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку з несплатою судового збору.
Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Частиною другою статті 185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175,177 ЦПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Законом України "Про судовий збір" визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.
Разом з тим, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. 
У разі коли після постановлення судом ухвали про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку на усунення її недоліків, а саме подання доказів сплати судового збору, позивач звернувся до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, суд повинен розглянути таке клопотання по суті. За результатами розгляду такого клопотання суд постановляє відповідну ухвалу, яку направляє заявнику.
Отримавши її, позивач повинен виконати ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору або інші клопотання чи заяви. 
Перед постановленням ухвали про повернення позовної заяви з підстави неусунення позивачем її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору або подання інших, передбачених законом клопотань.
Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №910/10939/22.
У даній справі ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2026 року залишено позовну заяву без руху, встановлено строк у п`ять днів з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 16 640,00 грн. 21 травня 2026 року представник позивача подав клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору.
Суд першої інстанції не розглянув по суті клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору та не постановив відповідного судового рішення за результатами розгляду цього питання, зазначивши в оскаржуваній ухвалі лише про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору та відразу повернув позовну заяву позивачу через неусунення її недоліків - ненадання доказів сплати судового збору.
З наведеного вбачається, що суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення позовної заяви, водночас зазначивши про відсутність підстав про звільнення позивача від сплати судового збору, чим позбавив позивача можливості дізнатись про те, що їй відмовили у задоволенні клопотання, а також позбавив її права здійснити у зв`язку з цим відповідні процесуальні дії.
Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення позовної заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.
За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.
Дійшовши висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції мав постановити відповідну ухвалу, забезпечити доведення до відому позивача результат розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору, внаслідок відмови в задоволенні такого клопотання - запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви, зазначивши точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити), відповідно до положень частини другої статті 185 ЦПК України, продовживши строк для їх усунення, та вже надалі вирішувати питання стосовно виконання позивачем вимог щодо оплати судового збору.
Проте суд не дотримався наведеного алгоритму дій, який є необхідним під час розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви згідно з положеннями процесуального законодавства та висновками Верховного Суду та передчасно застосував положення частини третьої статті 185 ЦПК України про повернення позовної заяви.
З огляду на викладене не можна вважати, що позивач, отримавши копію ухвали про залишення її позовної заяви без руху, ухилилася від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) нею до суду першої інстанції направлено клопотання про звільнення від сплати судового збору та надано докази на підтвердження доводів клопотання.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
- неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
- невідповідність висновків суду обставинам справи;
-порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У відповідності до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384 ЦПК України, суд 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сікози В`ячеслава Олександровича задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2026 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий         Л.А.Приходько

Судді:          Л.В.Базіль

С.В.Радченко