Справа № 466/3632/26 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т. 
Провадження № 33/811/1183/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Винниченка Михайла Петровича, представника потерпілої Феденишина Володимира Ярославовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Винниченка Михайла Петровича на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2026 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.
Накладено на неї стягнення:
за ст. 124 КУпАП– штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;
за ст. 122-4 КУпАП – штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, призначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 18 березня 2026 року о 12:00 год. м. Львів, проспект Чорновола, 45А, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», номерний знак НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Porsche Cayenne», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано моральної шкоди, порушила п.13.1. ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Окрім того, ОСОБА_1 , 18 березня 2026 року о 12:00 год. м. Львів, проспект Чорновола, 45А, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП, місце пригоди залишила не повідомивши орган чи підрозділ поліції, чим порушила п. 2.10.а. ПДР України, та скоїла правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Винниченко М.П., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення або направити матеріали для доопрацювання до правоохоронного органу.
Окрім того, адвоката Винниченко М.П. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2026 року, оскільки копію постанови він отримав 23 червня 2026 року.
Також в тексті апеляційної скарги адвокат Винниченко М.П. просить повторно допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки всі обвинувачення ОСОБА_1 ґрунтуються на показах даних свідків.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що з оскаржуваною постановою вони не погоджуються, оскільки ОСОБА_1 не визнає вини, у вчиненні адміністративних правопорушень.
Наголошує, що судом першої інстанції невірно викладено показання свідків у постанові.
Звертає увагу, що письмові пояснення свідків не містять дати відібрання, окрім того мають суперечності.
Зазначає, що матеріали справи не містять фото відео доказів моменту ДТП, всі матеріали справи побудовані на припущеннях
Повідомляє, що ОСОБА_1 не завдавала жодної шкоди автомобілю «Porsche Cayenne», номерний знак НОМЕР_2 , не вчиняла жодного ДТП, місця події не залишала. Окрім того, зазначає, що вона характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася.
Наголошує, що в проколі про адміністративне правопорушення не зазначено обставин вчинення порушення, викладені обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
У судове засідання апеляційного суду призначене на 17 липня 2026 року потерпіла ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не прибула, про причини неявки не повідомила, адвоката Феденишин В.Я., просив проводити розгляд справи у її відсутності.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки учасників процесу, які не заперечували проти розгляд справи у відсутності потерпілої, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_4 .
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що адвокат Винниченко М.П. отримав копію повного тексту постанови 23 червня 2026 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Розглянувши клопотання апелянта, про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, вислухавши аргументи ОСОБА_1 та адвоката Винниченка М.П, на підтримку доводів клопотання, думку представника потерпілої на заперечення аргументів клопотання, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності виклику зазначених вище свідків, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 18 березня 2026 року, відтак суд не вбачає доцільності у виклику зазначеного свідка, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення представника потерпілої на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 122-4 КпАП України передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Пунктом 2.10 А ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно із п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Всупереч тверджень апелянта ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема:
- даними протоколу про протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №642144 від 16 квітня 2026 року (а.с. 42а), відповідно до якого ОСОБА_1 , 18 березня 2026 року о 12:00 год. м. Львів, проспект Чорновола, 45А, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», номерний знак НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Porsche Cayenne», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження;
- інформації зі схеми місця ДТП (а.с. 49), на якій відображено місце події, та розміщення транспортного засобу, дорожня обстановка, завдані пошкодження автомобілеві;
-рапортом працівника поліції (а.с. 47) з якого вбачається, що патрульні отримали повідомлення, що за адресою: м. Львів, проспект Чорновола, 45А, відбулося ДТП, після якого водій іншого автомобіля залишив місце події;
- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 20 березня 2026 року (а.с. 8 ), з яких встановлено, що вона припаркувала свій автомобіль за адресою м. Львів, проспект Чорновола, 45А, повернувшись до автомобіля та виявила пошкодження задньої частини і записку з номером телефону « НОМЕР_3 » та іменем «Наталя»;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 13, 16), з яких вбачається, що до них підходила невідома жінка, котра повідомила, що зачепила автомобіль «Porsche» та залишила свій номер телефону;
- інформацією з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №642150 від 16 квітня 2026 року (а.с. 1), з якого встановлено, що ОСОБА_1 , 18 березня 2026 року о 12:00 год. м. Львів, проспект Чорновола, 45А, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП, місце пригоди залишила, не повідомивши орган чи підрозділ поліції;
- фотографіями, долученими на компакт диску, на яких зафіксовано пошкодження завдані автомобілю «Porsche», номерний знак НОМЕР_2 .
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно виклав у постанові показання свідків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Зміст показань, наданих свідками безпосередньо у судовому засіданні, узгоджується з їх письмовими поясненнями (а.с. 13,16), долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, та не містить істотних розбіжностей. Відтак підстави вважати, що суд першої інстанції викривив або неправильно відобразив показання свідків у постанові, відсутні.
Твердження апелянта, що письмові пояснення свідків не містять дати їх відібрання, а також мають суперечності, апеляційний суд оцінює критично, оскільки самі по собі відсутність дати у письмових поясненнях не свідчить про їх недопустимість чи недостовірність, та не спростовує викладених у них відомостей. Окрім того, під час судового розгляду в суді першої інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили обставини, викладені у своїх письмових поясненнях, а їх показання, надані безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи. Посилання апелянта на наявність суперечностей є загальними, не містять конкретизації таких розбіжностей та не підтверджуються матеріалами справи. 
Аргументи апелянта, що матеріали справи не містять фото відео доказів моменту ДТП, всі матеріали справи побудовані на припущення, апеляційний суд розцінює критично. Оскільки до матеріалів справи долучено компакт диск з фотографіями, на яких зафіксовано пошкодження автомобіля «Porsche Cayenne», номерний знак НОМЕР_2 та записку з номером телефону, який залишила ОСОБА_1 після ДТП.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не завдавала жодної шкоди автомобілю «Porsche Cayenne», номерний знак НОМЕР_2 , не вчиняла ДТП та не залишала місце події, апеляційний суд оцінює критично, оскільки такі твердження фактично є запереченням обставин, які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, та розцінюються як обраний нею спосіб захисту та спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд зазначає, що самі заперечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не можуть спростовувати належні та допустимі докази, наявні у матеріалах справи, зокрема показання свідків та інші письмові докази, оцінені судом у їх сукупності. Будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували відсутність факту дорожньо-транспортної пригоди, непричетність ОСОБА_1 до її вчинення або відсутність пошкоджень транспортного засобу, апелянтом не надано.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 122-4, 124 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Винниченка М.П. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити адвокату Винниченку Михайлу Петровичу строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2026 року
У задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – відмовити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 доадміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Винниченка Михайла Петровича - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя           Партика І.В.