Справа № 199/1028/26
(2/199/2864/26) 

РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)

16.06.2026 
м. Дніпро

справа №199/1028/26
провадження № 2/199/2864/26

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: 
головуючого судді Подорець О.Б. 
секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. 
В обґрунтування позову зазначивши, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.04.2013 розірвано. 
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 550 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 09 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.
04 березня 2016 року постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Коваленко У.Ю. було відкрито виконавче провадження №50398906 з виконання виконавчого листа №199/10867/13 виданого 26.12.2013.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року змінено розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнено щомісяця із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь матері ОСОБА_1 у розмірі 1500,00 гривень, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року набрало чинності 06.07.2021.
Станом на 01.11.2025 заборгованість зі сплати аліментів складає 143364,94 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, оскільки відповідач ухиляється від обов`язку по сплаті аліментів, позивач просила суд задовольнити позовну заяву, стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2020 по 31.101.2025 в розмірі 143364,94 грн.
03.02.2026 ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Подорець О.Б. відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 17 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
Позивач та її представник адвокат Мельник Г.В. просили розглянути справу за їх відсутності, просили задовольнити позов з підстав викладених у ньому. 
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду та відзиву на позовну заяву не надходило.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщеним належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 
Судом встановлено, що з 15 серпня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2013 року.
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №631.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 550 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 09 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.
04 березня 2016 року постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Коваленко У.Ю. було відкрито виконавче провадження №50398906 з виконання виконавчого листа №199/10867/13 виданого 26.12.2013.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року змінено розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнено щомісяця із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь матері ОСОБА_1 у розмірі 1500,00 гривень, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року набрало чинності 06.07.2021.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №50398906 за ОСОБА_2 обліковується заборгованість по аліментних платежах станом на 01.11.2025 становить 143 364,94 грн. 
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини.
Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання – сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. 
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. 
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.
Враховуючи, що відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів та відкриття виконавчого провадження, а також знав про наявність свого батьківського обов`язку піклуватись про дитину, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів доведена.
У своїй постанові у справі №333/6020/16 від 03.04.2019 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію щодо обчислення пені у зв`язку із несплатою аліментів і зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не в повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені — 1%.
Строк прострочення вираховується із урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помноженого на 1%.
Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів (постанова у справі №333/6020/16 від 03.04.2019).
З огляду на вищевикладене, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 01.11.2020 по 31.10.2025, згідно якого сукупна сума неустойки (пені) за цей період складає 143364,94 грн.
Водночас, частиною 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.
Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання.
Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що на момент виникнення заборгованості він був позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Також, відповідач не підтвердив, що прострочення сплати аліментів відбулося з незалежних від нього причин.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 аліменти не сплачувалися з жовтня 2020 року.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів у сумі 46750 (сорок шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок за період із жовтня 2013 року по листопад 2020 року.
Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
За встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. 
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2025 року в розмірі 143 364 (сто сорок три тисячі триста шістдесят чотири) грн. 94 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 25 червня 2026 року.

позивач ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації – АДРЕСА_2 .

Суддя            О.Б. Подорець