Справа № 353/714/26
Провадження № 1-кп/353/106/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді    ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання    ОСОБА_2 
прокурора     ОСОБА_3 
обвинуваченої     ОСОБА_4 
захисника обвинуваченої-адвоката   ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Тлумач обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 22026090000000067, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.м.т. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстровану у АДРЕСА_1 , жительку  АДРЕСА_2 , з повною середньою освітою, одружену, працюючу продавцем ФОП ОСОБА_6 , громадянку України, депутатом не обиралася, раніше не судиму, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинила перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин. 
Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» від 21.06.2018 № 2469-VIII (далі - Закон «Про національну безпеку») визначено, що національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.
У відповідності до п. 2 ст. 1 Закону «Про національну безпеку», воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.
Згідно п. 44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів. Держава врахує уроки гібридної агресії проти України, бойових дій на Близькому Сході у нових доктринальних підходах до забезпечення воєнної безпеки.
Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 року визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 року № 1934-ХІІ (далі - Закон) Збройні Сили України (далі ЗСУ) - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
У відповідності до ст. 3 Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Згідно ст. 12 Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року № 1932-XII військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.
Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.
Статтею 4 Закону України «Про оборону України» визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях. Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3542-XII встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Пунктом 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно п. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.
Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.
Пунктом 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.
Після того, 24.02.2022 року на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.
Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, і наразі він діє строком до 02 серпня 2026 року.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 року № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації.
Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався Указами Президента України і наразі його продовжено з 04 травня 2026 року на 90 діб.
На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками Івано-Франківського обласного, міських та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки стали систематично проводитись заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в т.ч. серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації змінили місце проживання та, прибувши на територію Івано-Франківської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.
Жителька смт. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області ОСОБА_4 , знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ТЦК та СП, умисно, вирішила перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період. 
Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.
Умислом ОСОБА_4 прямо охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як військових формувань ЗСУ. При цьому, ОСОБА_4 усвідомлювала об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та бажала настання передбачуваних наслідків.
Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань здійснювалось ОСОБА_4 без корисливої мети за відсутності ознак державної зради, яка виражається у проведенні підривної діяльності проти України. 
ОСОБА_4 шляхом створення та подальшого адміністрування організовувала забезпечення постійного функціонування спільнот, публікацію інформації в тематичних спільнотах, наповнення контентом - інформаційними повідомленнями відповідної тематики, що надало змогу залучити до її діяльності якомога більшу кількість учасників.
Встановлено, що ОСОБА_4 , будучи користувачем застосунку (месенджері) «Viber» із ніком « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зазначеному месенджері створила спільноту під назвою « Sos Lagavi », та згодом, а саме 27 лютого 2024 року, здійснила її перейменування - «??На районі.??», визначивши при цьому себе в якості суперадміна.
В подальшому, не пізніше 24.11.2024 року (точні дату та час не встановлено), ОСОБА_4 , будучи користувачем застосунку (месенджері) «Viber» із ніком « ОСОБА_7 », створила у месенджері «Viber» спільноту під назвою « ??SOS--LJAGAVI??102 », визначивши себе в якості єдиного адміна (адміністратора) зазначеної спільноти.
Із змісту функціонального призначення вищевказаних інформаційних спільнот встановлено, що ОСОБА_4 чітко усвідомлювала, що розміщуючи у Viber-спільнотах з назвами «??На районі.??» та «??SOS--LJAGAVI??102» інформацію про вручення повісток працівниками центрів комплектування та соціальної підтримки, з метою уникнення громадян України від призову на військову службу, вона перешкоджає законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період та бажала настання суспільно небезпечних наслідків. Крім того, ОСОБА_4 з метою приховування своєї протиправної діяльності закрила у налаштуваннях вищевказаних спільнот контактні дані (номера) всіх учасників груп, в тому числі і свої, а згодом (за невстановленими досудовим розслідуванням обставинами) ОСОБА_4 надала Viber-спільнотам «??На районі.??» та «??SOS--LJAGAVI??102» статус «приватних», тобто обмежила можливість вільно долучатися користувачам месенджеру «Viber» за запрошувальним посиланням (учасником спільноти можна стати тільки за попередньою згодою з ОСОБА_4 надіславши номер телефону облікового запису месенджеру «Viber»).
Указане також свідчить, що ОСОБА_4 усвідомлювала, що здійснює протиправну діяльність та не бажала бути викритою у її вчиненні.
Крім того ОСОБА_4 здійснила налаштування спільнот «??На районі.??» та «??SOS--LJAGAVI??102» таким чином, щоб користувачі самостійно надсилали інформацію у вигляді текстових, фото, аудіо та відео повідомлень із зазначенням місця, часу та адреси де військовослужбовцями відповідних підрозділів ЗСУ та інших збройних формувань проводяться мобілізаційні заходи, чим інформували цільову аудиторію з числа громадян України, які ухиляються від призову та/або мобілізації і військового обліку, про місця виконання службових обов`язків співробітниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на території Івано-Франківського району, що об`єктивно перешкоджало законній діяльності відповідних підрозділів ЗСУ.
Так, у період часу з 16 квітня 2024 року по 30 листопада 2025 року у вайбер-спільноті «??На районі.??» з метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших воєнізованих формувань розміщено 67 інформаційних повідомлень із зазначенням конкретних місць, де співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснювалася відповідна службова діяльність за наступними адресами:
- 16.04.2024 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 22.04.2024 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 17.05.2024 - с. Пужники Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 01.06.2024 - с. Озеряни Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 24.06.2024 - с. Хотимир та с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 26.07.2024 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 16.08.2024 - м. Івано-Франківськ, с. Марківці Івано-Франківського району Івано-Франківської області, м. Коломия Івано-Франківської області;
- 03.09.2024 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 04.10.2024 - об`їздна м. Тлумач Івано-Франківської області;
- 16.10.2024 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 03.11.2024 - блокпост м. Івано-Франківськ (вул. Микитинецька);
- 15.11.2024 - об`їзна м. Тлумач Івано-Франківської області;
- 28.11.2024 - с. Жуків Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 16.12.2024 - с. Хотимир Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 17.12.2024 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 13.01.2025 - с. Гавриляк Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 13.02.2025 - с. Слобода Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 18.02.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 18.02.2025 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 19.03.2025 - м. Коломия (переїзд) Івано-Франківської області;
- 19.03.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 19.03.2025 - с. Жуків Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 08.04.2025 - м. Коломия (переїзд) Івано-Франківської області;
- 08.04.2025 - с. Клубівці (кільце) Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 08.04.2025 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 08.04.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 25.04.2025 - м. Коломия Івано-Франківської області;
- 30.04.2025 - с. Клубівці (кільце) Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 30.04.2025 - в напрямку с. Незвисько Коломийського району Івано-Франківської області;
- 10.05.2025 - м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області;
- 21.05.2025 - с-ще Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області;
- 26.05.2025 - м. Тисмениця (автошлях в напрямку м. Івано-Франківськ); 
- 26.05.2025 - с. Озеряни Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 01.07.2025 - автошлях м. Івано-Франківськ - м. Тисмениця (вул. Тисменецька);
- 01.07.2025 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 11.07.2025 - с. Незвисько Коломийського району Івано-Франківської області;
- 11.07.2025 - м. Тисмениця Івано-Франківської області (при виїзді з міста);
- 21.07.2025 - с. Яківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 22.07.2025 - об`їздна м. Тлумач Івано-Франківської області;
- 25.07.2025 - автошлях від с. Чортовець Коломийського району Івано-Франківської області в напрямку н.п. Обертин та Гавриляк Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 01.08.2025 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 01.08.2025 - с. Гавриляк Івано-Франківського району Івано-Франківської області (автомобіль «Дастер» білого кольору);
- 02.08.2025 - с. Яківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 02.08.2025 - с. Жуків Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 09.08.2025 - с. Живачів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 10.08.2025 - м. Тлумач Івано-Франківської області;
- 10.08.2025 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 13.08.2025 - с. Грушка Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 14.08.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 16.08.2025 - м. Тлумач Івано-Франківської області;
- 16.08.2025 - Тисменицьке кільце (м. Тисмениця) Івано-Франківської області;
- 19.08.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 29.08.2025 - с. Гончарів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 04.09.2025 - с. Марківці (кільце) Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 10.09.2025 - с. Клубівці (кільце) Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 11.09.2025 - с. Клубівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 18.09.2025 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 27.09.2025 - с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 27.09.2025 - с. Клубівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 30.09.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 16.10.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 30.10.2025 - с. Озеряни Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 05.11.2025 - с. Яківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 07.11.2024 - с. Хотимир Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 08.11.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 11.11.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 30.11.2025 - с. Олещин Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
Також ОСОБА_4 , у період часу з 11 квітня 2024 року по 05 травня 2026 року у вайбер-спільноті під назвою «??SOS--LJAGAVI??102», з метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших воєнізованих формувань розміщено 21 інформаційне повідомлення із зазначенням конкретних місць, де співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснювалася відповідна службова діяльність за наступними адресами:
- 05.05.2026 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 03.03.2026 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 09.02.2026 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 19.01.2026 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 21.01.2026 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 12.12.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 04.12.2025 - с. Хотимир та с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 28.11.2025 - с. Жуків та с-ще Обертин Івано-Франківського району 
Івано-Франківської області;
- 17.11.2025 - м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 25.08.2025 - с. Жуків та с-ще Обертин Івано-Франківського району 
Івано-Франківської області;
- 13.08.2025 - с. Грушка та с. Озеряни Івано-Франківського району 
Івано-Франківської області;
- 07.07.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 01.07.2025 - с. Хотимир Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 18.06.2025 - с. Гончарів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 20.05.2025 - об`їздна дорога м. Тлумач Івано-Франківської області;
- 20.05.2025 - с. Хотимир та с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 19.05.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 19.05.2025 - с. Озеряни Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 14.05.2025 - с-ще Обертин та с. Гончарів Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 11.04.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області;
- 21.04.2025 - с-ще Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
При цьому, ОСОБА_4 розроблено механізм перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших воєнізованих формувань і, незважаючи на те, що вказана інформація поширювалась не лише нею, а й іншими учасниками Viber-спільнот спільнот «??На районі.??» та «??SOS--LJAGAVI??102», які не перебували у злочинній змові з ОСОБА_8 , вся діяльність зазначених Viber-спільнот охоплювалась її злочинним умислом. Тобто, ОСОБА_4 чітко знала та усвідомлювала, що у зазначених Viber-спільнотах систематично розміщується інформація, яка систематично чинить перешкоди законній діяльності ЗСУ.
Цілеспрямоване поширення серед громадян України, які підлягають військовому обліку, призову, відомостей, зокрема в соціальних мережах через Інтернет, про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 , перешкоджає їх законній діяльності, визначеній ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки надає можливість громадянам України, які бажають ухилитися від виконання військового обов`язку, уникнути військового обліку та призову і створює перепони для встановлення мобілізаційного ресурсу держави, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Таким чином, організувавши розміщення в Viber-спільнотах «??На районі.??» та «??SOS--LJAGAVI??102» повідомлень про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 втрутилася в законну діяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 та створила перешкоди, перепони в діяльності ЗСУ та інших військових формувань, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Перешкоджання з боку ОСОБА_4 фактично представляє собою цілеспрямовану діяльність, яка полягає у незаконному втручанні, що створює перешкоди, перепони, для недопущення, припинення відповідної законної діяльності військових формувань, за відсутності ознак державної зради у вигляді підривної діяльності проти України.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
26 червня 2026 року між прокурором, який підтримує публічне обвинувачення у суді в кримінальному проваджені - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченою у вказаному провадженні ОСОБА_4 , її захисником - адвокатом ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. 468- 470, 472, 473 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди, обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.  
Окрім того, остання не заперечує обставини вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, що викладені у повідомленні про підозру, у вчиненому щиро розкаюється та зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, викладеному в підозрі, у судовому провадженні; сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального провадження.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.
Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченої щодо укладення угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала та зазначила, що вона розуміє надані їй Законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та наполягає на затвердженні вказаної угоди.
Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовочму судовому засіданні пояснив, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Відповідно ч.5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.1 ст.114-1 КК України, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.
Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченої, тобто не є наслідком застосування до неї насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченої чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченій право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого її обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченою змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченій обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026090000000067 від 26.06.2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 114-1 КК України, з однієї сторони, та обвинуваченою, у цьому кримінальному провадженні, з другої сторони, у присутності захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.
При призначенні покарання суд врахуває обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Крім того, суд враховує ставлення обвинуваченої ОСОБА_4 до вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме її беззастережне визнання вини,а також те, що кримінальним правопорушенням шкода нікому не заподіяна, потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні, обвинувачена раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є особою середнього віку, має постійне місце проживання та праці, одружена, має двох повнолітніх синів, один з яких діючий військовослужбовець ЗСУ, займається волонтерством, надає допомогу реабілітаційному центру, який знаходиться в с.м.т. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області, добровільно перерахувала на рахунок ЗСУ благодійну допомогу у розмірі 50000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищезазначене, позицію прокурора, обвинуваченої та її захисника, суд вважає, що встановлені по справі пом`якшуючі обставини, перебувають у такому співвідношенні, що в цілому значно зменшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а тому призначення останній навіть мінімального покарання, в межах санкції ч.1 ст.114-1 КК України, яка передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, у даному випадку є явно недоцільним і дані про особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують покарання, дають можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення в даному конкретному випадку іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції даної статті, із застосуванням ст. 69 КК України, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винуватої і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.
При призначенні покарання суд, враховуючи вищевказані обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, приходить до переконання, що саме покарання за ч.1 ст.114-1 КК України, яке узгоджене сторонами в угоді, у виді штрафу буде дійсно справедливим щодо досягненням мети покарання.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжній захід відносно обвинуваченої на досудовому слідстві не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368, 370, 371, 394, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд, 
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.06.2026 року, укладену між прокурором, який підтримує публічне обвинувачення у суді в кримінальному проваджені - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026090000000067 від 26.06.2026року, з одної сторони, та обвинуваченою у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , на підставі ст.468-470, 472, 473 КПК України.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України та призначити їй, узгоджене в угоді, покарання за ч.1 ст. 114-1 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн 00 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати в рахунок держави знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме: мобільний телефон марки «IPhone» в корпусі рожевого кольору та в чохлі коричневого кольору IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 та сім-карту НОМЕР_3 . 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий	ОСОБА_1