Єдиний унікальний номер 205/19096/25
Номер провадження2/205/1529/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчана Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 01.06.2025-100001331, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 15.11.2025 року за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 18 180 грн 00 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 6 000 грн 00 коп.; заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом - 7 980 грн 00 коп.; заборгованості за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, - 300 грн 00 коп.; додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 900 грн 00 коп.; неустойки - 3 000 грн 00 коп.
У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором (офертою) № 01.06.2025-100001331 від 01.06.2025 року станом на 15.11.2025 року у загальному розмірі 18 180 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала.
Разом із тим відповідач подала до суду письмову заяву, у якій просила здійснити розгляд справи за її відсутності та заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що кредитний договір вона не укладала, а у 2025 році в неї було викрадено мобільний телефон.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача разом із позовною заявою подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У зазначеній заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить здійснити розгляд справи за її відсутності та позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила здійснити розгляд справи за її відсутності. У зазначеній заяві відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що кредитний договір не укладала, а у 2025 році в неї було викрадено мобільний телефон.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 19.02.2026 року було витребувано у АТ «Сенс Банк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 , наявності інших платіжних карток, відкритих на її ім`я, зарахування у період з 01.06.2025 року по 06.06.2025 року грошових коштів у сумі 6 000 грн 00 коп. на картковий рахунок за вказаною платіжною карткою, а також інформацію щодо фінансових номерів телефону та анкетних даних клієнта.
Ухвалою суду від 06.04.2026 року було витребувано у АТ «Акцент-Банк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 , повного номера рахунку за цією карткою, зарахування у період з 01.06.2025 року по 06.06.2025 року грошових коштів у сумі 6 000 грн 00 коп. на відповідний картковий рахунок, первинні документи або інші документи, що підтверджують таке зарахування, а також інформацію щодо фінансових номерів телефону та анкетних даних клієнта.
На виконання ухвали суду АТ «Акцент-Банк» листом № 29593/47-260427/299-БТ від 28.04.2026 року надало відповідь, у якій повідомило, що картка № НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 . Також банк повідомив, що фінансовим номером, на який відправляється інформація, є номер НОМЕР_5 , номер телефону НОМЕР_6 міститься в анкетних даних клієнта, а номер телефону НОМЕР_7 відсутній. До відповіді банком додано рух коштів за рахунком та платіжну інструкцію на суму 6 000 грн 00 коп.
Інші процесуальні дії у справі, зокрема забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення чи поновлення провадження, судом не застосовувалися.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на таке.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 01.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та фізичною особою, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір (оферту) № 01.06.2025-100001331, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, підтвердження укладення кредитного договору та інформаційного повідомлення позичальника.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов зазначеного договору кредитор здійснив надання кредиту шляхом переказу грошових коштів у розмірі 6 000 грн 00 коп. на банківську картку № НОМЕР_8 хх-хххх-2999.
На виконання ухвали суду АТ «Акцент-Банк» листом № 29593/47-260427/299-БТ від 28.04.2026 року повідомило, що картка № НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 . Також банк повідомив, що фінансовим номером, на який відправляється інформація, є номер телефону НОМЕР_5 , номер телефону НОМЕР_6 міститься в анкетних даних клієнта, а номер телефону НОМЕР_7 відсутній. До листа банком додано рух коштів за рахунком та платіжну інструкцію № 739867_1_11292886.128 щодо зарахування грошових коштів у сумі 6 000 грн 00 коп. на картку № НОМЕР_2 , емітовану на ім`я ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, неповернення отриманих кредитних коштів та несплату процентів за користування ними. Водночас відповідач заперечує наявність у неї зобов`язань за вказаним кредитним договором, посилаючись на те, що кредитний договір вона не укладала, а у 2025 році в неї було викрадено мобільний телефон.
Водночас суд констатує, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин викрадення у неї мобільного телефону у 2025 році, зокрема доказів звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою або внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також матеріали справи не містять доказів того, що банківська картка № НОМЕР_2 , на яку було здійснено зарахування кредитних коштів, була емітована не на ім`я ОСОБА_1 , а на ім`я іншої особи.
Таким чином, згідно встановлених судом обставин, між сторонами виник спір щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона, боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо він підписаний його стороною.
За змістом статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, договір, укладений в електронній формі, за умови дотримання вимог закону щодо його укладення та підписання, є таким, що укладений у письмовій формі.
Відповідно до пунктів 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором є даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір; одноразовий ідентифікатор є алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що прийняла пропозицію укласти електронний договір.
Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти, оферти, однією стороною та її прийняття, акцепту, другою стороною.
Частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі або шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.
Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис використовується для ідентифікації автора електронного документа, а накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, у спорах про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитодавець має довести не лише факт укладення договору, а й факт надання позичальнику грошових коштів.
Судом встановлено, що кредитний договір № 01.06.2025-100001331 від 01.06.2025 року було укладено в електронній формі шляхом акцепту пропозиції кредитодавця. У матеріалах справи містяться пропозиція про укладення кредитного договору, заявка, підтвердження укладення кредитного договору та інформаційне повідомлення позичальника.
Суд звертає увагу, що у кредитному договорі № 01.06.2025-100001331 від 01.06.2025 року реквізити електронного платіжного засобу, на який мали бути перераховані кредитні кошти у сумі 6 000 грн 00 коп., зазначені як № 4323-34хх-хххх-2999.
З листа АТ «Акцент-Банк» № 29593/47-260427/299-БТ від 28.04.2026 року вбачається, що картка № НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Також АТ «Акцент-Банк» повідомило, що фінансовим номером, на який відправляється інформація, є номер телефону НОМЕР_5 , номер телефону НОМЕР_6 міститься в анкетних даних клієнта, а номер телефону НОМЕР_7 відсутній.
До відповіді банком додано рух коштів за рахунком та платіжну інструкцію № 739867_1_11292886.128 від 01.06.2025 року щодо зарахування грошових коштів у сумі 6 000 грн 00 коп. на картку № НОМЕР_2 , емітовану на ім`я ОСОБА_1 .
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що кредитні кошти у сумі 6 000 грн 00 коп. були зараховані на банківську картку, емітовану на ім`я відповідача.
Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що кредитний договір вона не укладала у зв`язку з викраденням у неї мобільного телефону у 2025 році, оскільки на підтвердження таких обставин відповідачем не надано належних і допустимих доказів.
Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про викрадення мобільного телефону, доказів внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, доказів блокування або відновлення відповідного номера телефону, а також доказів того, що банківська картка № НОМЕР_2 , на яку було здійснено зарахування кредитних коштів у сумі 6 000 грн 00 коп., була емітована на ім`я іншої особи.
Крім того, з відповіді АТ «Акцент-Банк» вбачається, що номер телефону НОМЕР_6 , який фігурує у матеріалах справи, міститься в анкетних даних ОСОБА_1 як клієнта банку, що також не узгоджується з доводами відповідача про відсутність її зв`язку з укладенням спірного кредитного договору.
Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивач довів належними та достатніми доказами факт надання кредитних коштів у сумі 6 000 грн 00 коп. на банківську картку, емітовану на ім`я відповідача, а відповідач не спростувала зазначених обставин належними та допустимими доказами.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт отримання кредитних коштів у сумі 6 000 грн 00 коп. та відповідачем не надано доказів повернення зазначеної суми позивачу, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 000 грн 00 коп. підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
З умов кредитного договору вбачається, що кредит надавався строком на 168 днів з дати його надання, а процентна ставка за користування кредитом визначена як фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,0 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит.
Позивачем заявлено до стягнення проценти за користування кредитом у розмірі 7 980 грн 00 коп. Вказані проценти нараховані в межах строку користування кредитом та у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідачем розрахунок процентів належними та допустимими доказами не спростовано.
За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 7 980 грн 00 коп. підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, у розмірі 300 грн 00 коп., додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 900 грн 00 коп. та неустойки у розмірі 3 000 грн 00 коп., суд зазначає таке.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом, нікчемний правочин. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця і кредитного посередника, за наявності, для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Водночас відповідно до частин першої, другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку або рахунків щодо погашення заборгованості, а також іншу інформацію, надання якої передбачено законом та договором.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 дійшла висновку, що умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої, другої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд звертає увагу, що у кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових чи супутніх послуг кредитодавця, пов`язаних із наданням або обслуговуванням кредиту, які фактично надаються відповідачу та за які позивачем нараховано комісії.
Позивачем не надано належних і допустимих доказів фактичного надання відповідачу окремих додаткових чи супутніх послуг, за які нараховано комісію, пов`язану з наданням кредиту, та додаткову комісію за обслуговування кредитної заборгованості, а також доказів погодження зі споживачем конкретного переліку таких послуг при укладенні кредитного договору.
За таких обставин суд доходить висновку, що підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, у розмірі 300 грн 00 коп. та додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 900 грн 00 коп. відсутні.
Щодо вимоги про стягнення неустойки у розмірі 3 000 грн 00 коп., суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені, за таке прострочення.
Оскільки заявлена позивачем неустойка у розмірі 3 000 грн 00 коп. нарахована за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії воєнного стану, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 01.06.2025-100001331 від 01.06.2025 року, станом на 15.11.2025 року, у загальному розмірі 13 980 грн. 00 коп., де заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом - 7 980 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 300 грн. 00 коп., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 900 грн. 00 коп. та неустойки - 3 000 грн. 00 коп., необхідно відмовити, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі.   
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 862 грн 77 коп. з розрахунку: 13 980 грн 00 коп. х 2 422 грн 40 коп. / 18 180 грн 00 коп. = 1 862 грн 77 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 204, 207, 215, 509, 526, 626, 627, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про споживче кредитування», статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за Кредитним договором (офертою) № 01.06.2025-100001331 від 01.06.2025 року, станом на 15.11.2025 року, у загальному розмірі 13 980 грн. 00 коп., де заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн. 00 коп., заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом - 7 980 грн. 00 коп.
3. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором (офертою) № 01.06.2025-100001331 від 01.06.2025 року по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 300 грн. 00 коп., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 900 грн. 00 коп. та неустойки - 3 000 грн. 00 коп. - відмовити. 
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 862 грн. 77 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.