Справа № 509/2953/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
судді Козирського Є.С.,
при секретарі Лепешенковій В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд.12, інше, нежитлове приміщення 1008, код ЄДРПОУ: 44002941) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2026 року представник позивача звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд.12, інше, нежитлове приміщення 1008, код ЄДРПОУ: 44002941) заборгованість за кредитним договором № 1950184 від 16.08.2021 року у розмірі 10 384,90 гривень, з яких: 2 900,00 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7 484,90 гривень прострочена заборгованість за відсотками, та понесені судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу 13 000,00 грн. та судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.08.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1950184, який був підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 2 900,00 грн.
Зазначає, що 01.12.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено Договір відступлення права вимоги №1-01/12/2023 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ « ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні його права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до цього договору ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 1950184 від 16.08.2021 року.
Відповідач зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого в нього виникла заборгованість у сумі 10 384, 90 гривень, з яких: 2 900,00 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7 484,90 гривень прострочена заборгованість за відсотками
Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача у позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Також інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.
Згідно зі ст.280ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 16.08.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1950184.
Відповідно до умов кредитного договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 2 900,00 грн.; строк кредиту - 29 днів; валюта кредиту UAH; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,9 % на добу; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 24966%.
Договір був підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (G0421) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача та введений останнім 16.08.2021 року, що підтверджується, зокрема, довідкою про ідентифікацію.
Окрім того, 16.08.2021 року ОСОБА_1 електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту в якому надана споживача інформація щодо суттєвих умов кредитування та додаток № 1 до вищевказаного договору, в якому зазначено обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за цим договором.
На виконання умов договору №1950184 від 16.08.2021 року ТОВ «ФК «ВЕРОНА» було перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 2 900,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «САНРАЙЗ ФІНАНС» за вих. № 1903/2026-3 від 19 березня 2026 року.
З наведеного вбачається, що ТОВ «ФК «ВЕРОНА» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами вищевказаного кредитного договору.
Разом з тим, у порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 10 384,90 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 900,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 7 484,90 грн., що підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором №1950184 за період з 16.08.2021 по 20.02.2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено Договір відступлення права вимоги №1-01/12/2023 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні його права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 
Відповідно до цього договору ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 1950184 від 16.08.2021 року на загальну суму 10 384, 90 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 900,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 7 484,90 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №1172 від 30.12.2025 року, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» сплатило на рахунок ТОВ «ФК «ВЕРОНА» грошові кошти в якості оплати ціни відступлення права вимоги за договором факторингу № 1-01/12/2023 від 01.12.2023 року.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-01/12/2023 від 01 грудня 2023 року, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1950184 від 16.08.2021 року на загальну суму 10 384, 90 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 900,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 7 484,90 грн.
Під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним договору №1950184 від 16.08.2021 року та отримання за ним грошових коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданою позикою (повністю або частково) відповідачем ОСОБА_1 , під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.
Виконуючи приписи ст. 264, ч.4 ст. 265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Як встановлено судом, договір №1950184 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.08.2021 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 після його ідентифікації та верифікації за допомогою системи https://topcredit.ua, з використанням одноразового паролю-ідентифікатора: G0421, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису договору позики за допомогою одноразового ідентифікатора G0421 суду надано не було.
Згідно положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем ОСОБА_1 договору № 1950184 від 16.08.2021 року, останній отримав від ТОВ «ФК «ВЕРОНА» в якості позики грошові кошти в сумі 2 900,00 грн., однак своїх зобов`язань за вказаним договором щодо повернення позики та сплати відсотків за користування ним не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 10 384,90 грн.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст. 614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за договором позики, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору №1950184 від 16.08.2021 року, укладеного між первісним кредитором ТОВ «ФК`ВЕРОНА» та відповідачем, а також договорів факторингу за якими вимоги за кредитним договором перейшли до позивача ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН».
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» права вимоги заборгованості за договором №1950184 від 16.08.2021 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов`язань за договором №1950184 від 16.08.2021 року щодо повернення суми позики та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування грошовими коштами) та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за вказаним вище кредитним договором в загальному розмірі 10 384,90 грн.
Дослідивши матеріали справи, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідач не виконує свої грошові зобов`язання, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судові витрати у сумі 2662,40 гривень судового збору.
Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
З досліджених Договору №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025, Акту про отримання правової допомоги від 15.06.2026, платіжної інструкції №2850 від 15.06.2026, рахунку №15.06.2026-105 від 15.06.2025 року, судом встановлено, що позивач надав представнику за надані послуги 13 000, 00 гривень.
З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, тому така вимога підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.526,527,530,625,629,1048,1050,1054 ЦК України, ст.ст.12,13,76-81,89,137,141,178,223,263-265,273,279,354,355 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ: 44002941, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, інше, нежитлове приміщення 1008) заборгованість за кредитним договором № 1950184 від 16.08.2021 року у розмірі 10 384,90 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ: 44002941, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, інше, нежитлове приміщення 1008) судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн. 

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Є. С. Козирський