справа № 760/17860/26
провадження № 2/760/17300/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Сердюк Н.В., за участю секретаря судового засідання Гержової С.О., в присутнсоті позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Бобошка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача.
12 червня 2026 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
Позивач просить стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, яку вважає заподіяною незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності та подальшими діями, пов`язаними з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 23 серпня 2025 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Сергієнком Олександром Миколайовичем винесено постанову серії ЕГА № 1855030 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.
Не погодившись із постановою, позивач оскаржив її в судовому порядку.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року відкрито провадження у справі № 756/13574/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕГА № 1855030 від 23 серпня 2025 року.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року адміністративний позов задоволено, постанову серії ЕГА № 1855030 скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
10 лютого 2026 року головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві відкрито виконавче провадження № 80206535 з примусового виконання зазначеної постанови та стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі - 6 800,00 грн.
Позивач вважає, що шкоду йому заподіяно сукупністю взаємопов`язаних протиправних дій: винесенням необґрунтованої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, необхідністю оскаржувати її в судовому порядку, а в подальшому - виникненням виконавчого провадження щодо примусового стягнення подвійного розміру штрафу.

ОСОБА_1 пов`язує моральну шкоду з тривалим станом правової невизначеності, психологічним напруженням, хвилюванням, необхідністю докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав, витрачати час на звернення до суду та інших органів державної влади, а також із переживаннями щодо своєї професійної репутації як адвоката.
ІІ. Стислий виклад позиції відповідачів
Державна казначейська служба України подала відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову.
Казначейство зазначило, що не є органом, рішеннями, діями чи бездіяльністю якого позивачу могла бути завдана шкода, оскільки не приймало рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та не вчиняло щодо нього інших владних дій.
Також Казначейство вказало, що саме по собі скасування постанови про адміністративне правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а позивач повинен довести неправомірність поведінки органу державної влади, факт шкоди та причинний зв`язок між ними.
Окремо представник Казначейства заперечував проти визначення в резолютивній частині рішення конкретного способу його виконання шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.
Департамент патрульної поліції також подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову.
Департамент посилався на те, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року не містить окремого висновку про протиправність дій працівника поліції, а саме по собі скасування постанови про адміністративне правопорушення не доводить наявності всіх умов цивільно-правової відповідальності держави. Також зазначив, що позивач не довів факту моральної шкоди у заявленому розмірі та причинного зв`язку між поведінкою працівників поліції і заявленими негативними наслідками. 
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
18 серпня 2026 року справа розглядалася у відкритому судовому засіданні за участю позивача ОСОБА_1 . Технічна фіксація судового засідання здійснювалася за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.
Представники Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України у судове засідання 18.08.2026 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, врахувавши думку позивача, ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності представників відповідачів. 
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив долучити нові докази, відповіді на відзиви та додаткові пояснення.
ОСОБА_1 пояснив, що підставою позову вважає поведінку державного органу в цілому, окремо посилався на положення статті 299 КУпАП та просив оцінювати всі події в їх сукупності та взаємозв`язку.
Щодо розміру моральної шкоди позивач пояснив, що заявлені 100 000,00 грн не є результатом арифметичного розрахунку, а визначені ним з урахуванням усієї сукупності обставин справи.
Позивач також зазначав, що судовий спір тривав близько п`яти місяців, протягом яких він був змушений вживати заходів для захисту своїх прав, а в подальшому виникло виконавче провадження.
Після дослідження доказів суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив про його ухвалення 07 вересня 2026 року о 15 год. 00 хв. Під час проголошення судового рішення був присутній представник відповідача Бобошко О.О.
IV. Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Сергієнка Олександра Миколайовича серії ЕГА № 1855030 від 23 серпня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн. Зазначена постанова оскаржена до Оболонського районного суду міста Києва. Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року відкрито провадження у справі № 756/13574/25.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено, постанову серії ЕГА № 1855030 скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
При цьому судом встановлено, що органом поліції не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, зокрема не доведено наявності умислу на завідомо неправдивий виклик поліції. Твердження про те, що ОСОБА_1 усвідомлював відсутність необхідності виклику поліції, суд визнав таким, що ґрунтується на припущеннях, а не на досліджених доказах.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь особа, щодо якої ці обставини встановлені, якщо інше не встановлено законом.
Разом із тим преюдиційне значення мають саме встановлені фактичні обставини, тоді як питання про наявність моральної шкоди, причинного зв`язку та розмір її відшкодування суд зобов`язаний вирішити самостійно в межах цієї цивільної справи.
10 лютого 2026 року державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві відкрито виконавче провадження № 80206535.
Із постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що примусовому виконанню підлягала постанова серії ЕГА № 1855030 від 23 серпня 2025 року, а сума штрафу визначена у подвійному розмірі - 6 800,00 грн.
Разом із тим матеріали справи не містять доказів фактичного списання коштів з рахунків позивача, накладення арешту на його кошти чи майно або іншого фактичного обмеження можливості розпоряджатися майном.
Матеріали справи також містять лист Управління патрульної поліції у місті Києві, яким до органу державної виконавчої служби направлено копію ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року про відкриття провадження у справі № 756/13574/25.
Разом із тим із цього листа неможливо достовірно встановити дату, коли саме орган патрульної поліції вперше отримав зазначену ухвалу, а тому суд не вважає доведеним, що на момент первісного направлення постанови серії ЕГА № 1855030 на примусове виконання Департамент уже був повідомлений про судове оскарження постанови.
Так само матеріали справи не дають можливості достовірно встановити точну дату направлення постанови серії ЕГА № 1855030 до органу державної виконавчої служби.
V. Норми матеріального права та їх застосування
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, а також у приниженні її честі та гідності.
Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, інших обставин, що мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності і справедливості.
За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності визначених законом підстав, а у випадках, установлених законом, - незалежно від вини.
Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.
Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22 (провадження № 14-87цс24) зазначила, що для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.
Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
VI. Оцінка суду щодо наявності підстав для відповідальності держави
Суд погоджується з доводами відповідачів у тій частині, що сам по собі факт скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Сергієнка Олександра Миколайовича серії ЕГА № 1855030 від 23 серпня 2025 року не є достатнім для стягнення моральної шкоди.
Подальше відкриття виконавчого провадження № 80206535 суд оцінює як одну з обставин, що характеризує фактичні наслідки спірної постанови для позивача.
Судом достовірно встановлено, що 10 лютого 2026 року було розпочато процедуру примусового виконання постанови, яка на той момент вже була скасована рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року.
Разом із тим, оскільки точна дата направлення постанови до органу державної виконавчої служби та дата отримання органом поліції відомостей про судове оскарження не встановлені, суд не робить окремого висновку про незаконність саме дії Департаменту з направлення постанови на примусове виконання.
Водночас виникнення виконавчого провадження щодо стягнення 6 800,00 грн є об`єктивним наслідком існування та звернення до виконання постанови про адміністративне стягнення і підлягає врахуванню при оцінці обсягу моральної шкоди.
Щодо посилання позивача на статтю 299 КУпАП суд зазначає, що цією нормою встановлено порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення та наслідки її оскарження.
Однак для вирішення цієї цивільної справи немає необхідності встановлювати самостійний склад протиправності направлення постанови на виконання, оскільки достатньою установленою неправомірною поведінкою є саме прийняття остаточного рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності доказів необхідного складу правопорушення.
VII. Щодо моральної шкоди та її розміру
Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода не обов`язково повинна проявлятися у погіршенні здоров`я чи бути підтверджена медичними документами.
Водночас самі лише суб`єктивні твердження про переживання не звільняють особу від обов`язку довести обставини, які дають суду можливість оцінити характер та інтенсивність негативних немайнових наслідків.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що протягом кількох місяців був змушений захищати свої права, оскаржувати постанову, отримувати додаткові документи та звертатися до органів державної влади, а після цього щодо нього було відкрито виконавче провадження.
Суд вважає переконливим, що неправомірне притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідність його судового оскарження, тривала правова невизначеність та подальше відкриття виконавчого провадження щодо стягнення подвійного розміру штрафу об`єктивно могли спричинити позивачу занепокоєння, емоційне напруження та необхідність докладати додаткових зусиль для відновлення свого права.
Тому факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди та причинний зв`язок між встановленим неправомірним рішенням органу державної влади і такими немайновими наслідками суд вважає доведеними.
Разом із тим заявлений розмір відшкодування - 100 000,00 грн - суд вважає явно завищеним порівняно з доведеними наслідками.
У матеріалах справи відсутні докази фактичного арешту коштів позивача, блокування банківських рахунків, списання з них грошових коштів чи арешту іншого майна.
Не надано доказів погіршення стану здоров`я, необхідності лікування, істотного порушення звичного способу життя чи інших тривалих негативних наслідків.
Посилання позивача на шкоду його професійній репутації як адвоката також не підтверджено доказами втрати клієнтів, обмеження права на здійснення адвокатської діяльності, дисциплінарних наслідків або поширення відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності серед невизначеного кола осіб.
Не доведено і твердження про дискримінаційний характер поведінки органу поліції у зв`язку з професійним статусом позивача.
Визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує характер установленого порушення, те, що неправомірне рішення мало владно-примусовий характер, тривалість необхідності захисту порушеного права, факт виникнення виконавчого провадження щодо 6 800,00 грн, а також відсутність доказів фактичного майнового стягнення, погіршення здоров`я чи доведеної професійної шкоди.
Враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, передбачені частиною третьою статті 23 ЦК України, суд доходить висновку, що належною та достатньою грошовою компенсацією моральної шкоди у встановлених обставинах є 5 000,00 грн.
У задоволенні вимоги в іншій частині слід відмовити як такій, розмір якої не підтверджено належними доказами.
VIII. Щодо належного суб`єкта відповідальності та участі Казначейства
Відповідно до частини другої статті 2 та статті 170 ЦК України держава є учасником цивільних відносин та набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через органи державної влади в межах їх компетенції.
За змістом статей 1173, 1174 ЦК України суб`єктом обов`язку з відшкодування шкоди у цій справі є саме держава Україна.
Департамент патрульної поліції є тим органом, через який держава бере участь у спірних правовідносинах, оскільки саме його посадовою особою прийнято рішення, яке суд визнав неправомірним.
Державна казначейська служба України не приймала спірного рішення і не вчиняла дій, якими позивачу була завдана шкода. Отже, участь Казначейства у справі не є підставою для покладення на нього самостійного деліктного обов`язку.
Кошти, присуджені на відшкодування шкоди, підлягають стягненню з Державного бюджету України.
IX. Розподіл судових витрат
Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або його посадової чи службової особи.
Отже, ОСОБА_1 при зверненні до суду з цим позовом не повинен був сплачувати судовий збір. Такий підхід підтверджується практикою Верховного Суду.
За частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частина шоста статті 141 ЦПК України передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, відповідні витрати стягуються з іншої сторони пропорційно задоволеній частині вимог.
Ціна позову становить 100 000,00 грн.
З урахуванням ставки судового збору, яка підлягала б сплаті фізичною особою за подання позовної заяви майнового характеру, мінімальний розмір судового збору станом на 01 січня 2026 року становить 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2026 року становить 3 328,00 грн, відповідно мінімальна ставка судового збору становить 1 331,20 грн.
Позов задоволено в частині 5 000,00 грн із заявлених 100 000,00 грн, тобто на 5 %.
Отже, пропорційно задоволеній частині вимог з Департаменту патрульної поліції в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 66,56 грн.
Керуючись статтями 2, 23, 170, 1167, 1173, 1174 ЦК України, статтями 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, статтею 56 Конституції України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції в дохід держави судовий збір у розмірі 66 (шістдесят шість) гривень 56 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.
Відповідач: Державна казначейська служба України, код ЄДРПОУ 37567646, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6.
Повне рішення суду складено 11.09.2026.

Головуюча суддя         Н.В. Сердюк