ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

02 вересня 2026 року | м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/1652/20
Апеляційне провадження № 22ск/4823/2/26

Чернігівський апеляційний суд у складі
головуючої-судді Шитченко Н. В.,
із секретарем Зіньковець О. О.,
стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк»), 
заявник (боржник) ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500404669 від 20 серпня 2013 року.

У С Т А Н О В И В:

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким з нього на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500404669 від 20 серпня 2013 року у розмірі 55 603,16 грн.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначав, що за умовами кредитного договору від 20 серпня 2013 року кошти надавалися на споживчі потреби, що свідчить про укладення сторонами договору споживчого кредиту. Законом України № 2983-VI від 03 лютого 2011 року, який набрав чинності 11 березня 2011 року, внесено зміни до ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» стосовно підвідомчості справ, відповідно до яких третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів банківських послуг, у зв`язку з чим оспорюване рішення третейського суду підлягає скасуванню. 
Одночасно у заяві ОСОБА_1 просив поновити строк на оскарження вказаного рішення третейського суду, посилаючись на те, що датою отримання оскаржуваного рішення є 15 грудня 2020 року – день ознайомлення його представником з матеріалами справи № 751/8321/14 про видачу виконавчого листа на підставі вказаного рішення третейського суду.
Заявник указував, що будь-яких повідомлень або викликів до третейського суду не отримував. 09 грудня 2020 року від бухгалтера підприємства, на якому працює, він дізнався про надходження для виконання постанови Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення коштів у межах виконавчого провадження № 47005135. Наступного дня – 10 грудня 2020 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами цього виконавчого провадження. Наведені обставини унеможливили оскарження рішення третейського суду від 01 липня 2014 року у визначені законом строки.
У наданих письмових запереченнях представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», вважаючи заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду безпідставною та необґрунтовано, просив відмовити у її задоволенні та зазначив, що правова природа кредитних зобов`язань врегульована главою 71 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад». ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено процедуру укладення договору про надання споживчого кредиту, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного щодо умов кредитування.
ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на норми ЦК України, спеціальне законодавство у системі кредитування та на порушення ОСОБА_1 умов договору. Відповідно до п. 14 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів» з підвідомчості третейських судів виключені справи у спорах щодо захисту прав споживачів. Зважаючи на роз`яснення п. 1, 6 постанови Пленуму ВСУ від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», у цьому випадку третейський суд не розглядав спір щодо захисту прав споживачів, оскільки у третейській справі позивачем є банк, який пред`явив позов про захист своїх прав, а відповідачем є споживач банківських послуг, проте зустрічних вимог про захист порушених прав саме як споживача ОСОБА_1 не заявляв. 
Стягувач вважав недоведеними твердження заявника щодо його обізнаності про існування рішення третейського суду лише 10 грудня 2020 року, оскільки і у анкеті-заяві на отримання кредиту, і у кредитному договорі, і у заяві про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 зазначено одну й ту саму адресу: АДРЕСА_1 , яка є адресою його зареєстрованого та фактичного місця проживання. З часу звернення ПАТ «Альфа-Банк» до третейського суду і до часу звернення ОСОБА_1 із заявою про скасування рішення третейського суду, тобто на протязі 6 років, відбувалося безліч процесуальних дій (розгляд справи третейським судом, направлення відповідачу копії судового рішення, відкриття виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження тощо), під час яких повідомлення боржника було обов`язковим. Натомість заявником не подано жодного доказу на підтвердження того, що за весь указаний період на його адресу не надходили рекомендовані листи, і ці твердження ОСОБА_1 свідчать про свідоме введення заявником суду в оману, а його дії є намаганням ухилитися від сплати боргу. Заявник подав заяву про скасування рішення третейського суду лише тоді, коли вперше за 6 років з нього було примусового стягнуто кошти в рахунок погашення заборгованості. 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 січня 2021 року відкрито провадження у цій справі.
На запит апеляційного суду Новозаводський районний суд м. Чернігова надав цивільну справу № 751/8321/14 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цієї справи, матеріали третейської справи № 2155-6/375/11 та цивільної справи № 751/8321/14, суд доходить наступного висновку.
Установлено, що 30 травня 2014 року суддею Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» Веремій Т. М. (одноособово) постановлено ухвалу про початок розгляду третейської справи № 1596-2/345/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500404669 від 20 серпня 2013 року. Розгляд справи призначено на 01 липня 2014 року о 08 год. 30 хв (т. 2 а.с. 29, а.с. 1 третейської справи № 1596-2/345/14).
Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 03 червня 2014 року направив рекомендоване відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 30, а.с. 2 третейської справи № 1596-2/345/14).
Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 адресату вручено не було у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (т. 2 а.с. 33, а.с. 33 третейської справи № 1596-2/345/14).
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500404669 від 20 серпня 2013 року: за кредитом – 45 833,89 грн, за відсотками – 1,53 грн, по комісії – 8 967,74 грн та 800 грн штрафу (т. 1 а.с. 55-58, а.с. 30-31 третейської справи № 1596-2/345/14).
Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, копію рішення третейського суду направлено ОСОБА_1 03 липня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 34, а.с. 32 третейської справи № 1596-2/345/14).
Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 адресату не вручено у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (т. 2 а.с. 32, а.с. 34 третейської справи № 1596-2/345/14).
07 серпня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до Новозаводського районного суду м. Чернігова з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 01 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500404669 в сумі: за кредитом – 45 833,89 грн, по відсотках – 1,53 грн, по комісії – 8 967,74 грн, штраф – 800 грн, та судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору в сумі – 400 грн (а.с. 2 справи № 751/8321/14).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2014 року відкрито провадження у справі № 751/8321/14 за наведеною заявою ПАТ «Альфа-Банк», призначено справу до розгляду на 01 вересня 2014 року о 09 год. 40 хв (т. 2 а.с. 35, а.с. 12 справи № 751/8321/14).
13 серпня 2014 року Новозаводський районний суд м. Чернігова скерував ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією заяви про видачу виконавчого листа та судовою повісткою (а.с. 36 зворот, а.с. 13 справи № 751/8321/14).
Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 адресату вручено не було у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (т. 2 а.с. 38, а.с. 15 справи № 751/8321/14).
Судовий розгляд справи відкладено на 10 жовтня 2014 року о 12 год. 20 хв. Надіслана ОСОБА_1 судова повістка повернулася не врученою у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (т. 2 а.с. 39, а.с. 17 справи № 751/8321/14).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2014 року задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» та видано заявнику виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року по цивільній справі № 1596-2/345/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 55 603,16 грн, судових витрат у вигляді витрат по сплаті третейського збору у сумі 400 грн (т. 2 а.с. 40, а.с. 18 справи № 751/8321/14). 
Копія наведеної ухвали суду повернулася не врученою у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (т. 2 а.с. 42, а.с. 22 справи № 751/8321/14).
08 грудня 2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 751/8321/14 від 28 жовтня 2014 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500404669 від 20 серпня 2013 року на його правонаступника – ТОВ «ФК «ЄАПБ» (т. 2 а.с. 43-44, а.с. 24-25 справи № 751/8321/14).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2017 року призначено розгляд заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» про заміну сторони виконавчого провадження на 18 січня 2018 року о 10 год. 20 хв (т. 2 а.с. 45, а.с. 43 справи № 751/8321/14).
Відповідно до супровідного листа районного суду від 03 січня 2018 року учасникам справи, з-поміж інших і ОСОБА_1 були направлені копія ухвали суду від 03 січня 2018 року та копія заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» про заміну стягувача разом з додатками для ознайомлення (т. 2 а.с. 46, а.с. 44 справи № 751/8321/14). 
Указану судову кореспонденцію ОСОБА_1 отримав особисто 09 січня 2018 року, засвідчивши це власним підписом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. 48, а.с. 48 справи № 751/8321/14).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2018 року задоволено заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» та замінено стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «ЄАПБ» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 49-50, а.с. 50-52 справи № 751/8321/14).
Копія цього судового рішення повернулася не врученою у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (т. 2 а.с. 52, а.с. 59 справи № 751/8321/14).
Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору.
Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів».
За змістом ч. 1, 3 ст. 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом.
Заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (ч. 5 ст. 454 ЦПК України).
Згідно з ч. 7 ст. 454 ЦПК України заява, подана після закінчення строку, встановленого ч. 5 або 6 цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України № 2-р(II)/2022 від 06 квітня 2022 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.
Суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених п. 1-3, 6 ч. 1 ст. 186 цього Кодексу, а також у разі якщо рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу оскаржено (оспорено) з підстав, не передбачених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ч. 8 ст. 454 ЦПК України).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
У цій справі національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46-48, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).
Саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків.
ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2023 року у справі № 824/84/23, здійснюючи тлумачення положень ч. 7 ст. 454 ЦПК України, зазначив, що указана норма процесуального права не є імперативною, цей строк не є преклюзивним (присічним), оскільки не містить заборони на поновлення цього строку, як, наприклад, це передбачено у ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 424 ЦПК України. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч. 1 ст. 120 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1 та 2 ст. 126 ЦПК України). За ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Матеріалами справи підтверджено, що Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухвалив рішення 01 липня 2014 року, із заявою про скасування цього рішення ОСОБА_1 звернувся до суду 28 грудня 2020 року, тобто понад встановлені у ч. 5 ст. 454 ЦПК України строки.
Скеровуючи суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, ОСОБА_1 посилався на те, що не знав про розгляд третейської справи, оскільки не був належним чином повідомлений, що є її учасником, і не отримував від третейського суду жодного процесуального документа у справі. Стверджував, що дізнався про ухвалення третейським судом рішення від 01 липня 2014 року після ознайомлення 10 грудня 2020 року з матеріалами виконавчого провадження № 47005135. 15 грудня 2020 року його представник ознайомився з матеріалами цивільної справи № 751/8321/14.
Заперечуючи ці доводи заявника, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначило про те, що з часу звернення ПАТ «Альфа-Банк» до третейського суду і оскарження ОСОБА_1 рішення третейського суду пройшло більше шести років, протягом яких здійснено безліч процесуальних дій, з-поміж інших проведено розгляд справи третейським судом, направлено відповідачу копії судового рішення, відкрито виконавче провадження, замінено стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «ФК «ЄАПБ», про що повідомлено сторін у справі. Така кількість вчинених процесуальних дій, на думку ТОВ «ФК «ЄАПБ», спростовує твердження заявника про можливість ознайомлення з рішенням третейського суду лише у грудні 2020 року.
Перевіривши доводи ОСОБА_3 щодо необізнаності про існування рішення третейського суду, яким із заявника стягнуто певну суму боргу, апеляційний суд, дослідивши матеріли третейської справи № 1596-2/345/14, дійшов висновку, що він дійсно судову кореспонденцію з повідомленням про розгляд справи за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та копію рішення третейського суду від 01 липня 2014 року не отримував, хоча третейський суд обов`язок щодо його повідомлення про судовий розгляд та направлення копії судового рішення виконав.
Водночас матеріали цивільної справи № 751/8321/14 свідчать про те, що ОСОБА_1 дізнався про наявність рішення третейського суду, яким з нього стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» кредитну заборгованість, 10 січня 2018 року, отримавши особисто від Новозаводського районного суду м. Чернігова копії заяви ПАТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача з додатками та ухвали суду про відкриття провадження, в якій зазначена дата розгляду цієї справи. У заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» про заміну стягувача наведено обставини укладення 20 серпня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору, ухвалення 01 липня 2014 року третейським судом рішення про стягнення з боржника кредитної заборгованості, видачі 28 жовтня 2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження № 47005135 з примусового виконання виконавчого документа. 
Дослідивши матеріали справи № 751/8321/14 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 01 липня 2014 року, в межах якої ТОВ «ФК «ЄАПБ» скерувало заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, апеляційний суд ураховує, що ОСОБА_1 отримав примірник заяви з додатками та був належним чином повідомлений про розгляд заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, в якому заявник є боржником, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з його особистим підписом.
Відповідно до відповіді № 461233 від 22 лютого 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманої на запит Чернігівського апеляційного суду, адресою реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 139). 
Уся судова кореспонденція на ім`я ОСОБА_1 як в ході розгляду справи третейським судом, так і в ході розгляду справ за заявами ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа та ТОВ «ФК «ЄАПБ» про заміну стягувача у виконавчому провадженні надсилалася на адресу: АДРЕСА_1 , яка є адресою боржника, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Аналогічну адресу зазначено ОСОБА_1 і у заяві про скасування рішення третейського суду.
Наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій несе сторона. Отримавши від суду повідомлення про розгляд 18 січня 2018 року заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» про заміну сторони виконавчого провадження разом із самою заявою та додатками до неї, ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про існування та зміст рішення третейського суду з 10 січня 2018 року. З огляду на зміст заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» боржник був поінформований також і про видачу виконавчого документа на виконання рішення третейського суду, і про те, що в судовому порядку ініційовано процедуру заміни стягувача у виконавчому провадженні. Водночас, отримавши наведену заяву та виклик у судове засідання, ОСОБА_1 жодної комунікації з районним судом не здійснив, зокрема не звернувся із заявою про відкладення судового засідання чи ознайомлення з матеріалами справи через необізнаність про існування цього судового провадження або зміст рішення третейського суду.
Для поновлення значного терміну пропуску процесуального строку не достатньо зазначити, що зі змістом рішення третейського суду ОСОБА_1 ознайомився у грудні 2020 року, заявник мав довести, що раніше, ніж 15 грудня 2020 року він не міг довідатися про порушення своїх прав оспорюваним рішенням, проте таких доводів та доказів матеріали справи не містять. Зважаючи на обставини цієї справи, ОСОБА_1 було відомо про звернення ТОВ «ФК «ЄАПБ» (правонаступника ПАТ «Альфа-Банк») із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення третейського суду у 2018 році. Заявник не навів доказів існування у нього об`єктивних перешкод в отриманні копії рішення третейського суду раніше, ніж 15 грудня 2020 року.
Сторона стягувача слушно зазначає, що з часу звернення ПАТ «Альфа Банк» з позовом до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» і до часу звернення ОСОБА_1 із цією заявою, тобто протягом більше шести років, здійснювалось безліч процесуальних дій, під час яких повідомлення заявника було обов`язковим. 
Надані на запит апеляційного суду копії матеріалів виконавчого провадження № 47005135 свідчать про те, що постановою державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 26 березня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконавчого листа № 751/8321/14, виданого 28 жовтня 2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 55 603,16. 27 березня 2015 року копію цієї постанови направлено ОСОБА_1 .
Надалі державним виконавцем виносилися постанови: 11 липня 2016 року – про звернення стягнення на доходи боржника, 02 березня 2017 року – про звернення стягнення на заробітну плату боржника, 04 березня 2019 року – про заміну сторони виконавчого провадження, копії яких відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» надсилалися боржнику. 
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Отже, судом установлено та підтверджується матеріалами цивільної справи № 751/8321/14, що з січня 2018 року ОСОБА_1 був обізнаний про існування та зміст рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року, проте із заявою про його скасування звернувся лише наприкінці грудня 2020 року. Наявні у цій справі докази свідчать про відсутність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, яка звертається з заявою про скасування рішення третейського суду, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Тобто обставини справи свідчать про те, що заяву про скасування рішення третейського суду подано особою після закінчення строків, установлених ч. 5 ст. 454 ЦПК України, які не підлягають поновленню, що з об`єктивних причин не було відомо суду при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі.
Чинним процесуальним законодавством передбачено можливість повернення заяви про скасування рішення третейського суду, яку подано після закінчення строків, встановлених ч. 5 і 6 ст. 454 ЦПК України, лише до відкриття провадження у справі за такою заявою. Водночас відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи наведене, заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року належить залишити без розгляду у зв`язку з пропуском визначеного законом процесуального строку на її подання.
Керуючись ст. 126, 127, 260, 261, 454 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення із заявою про скасування рішення третейського суду – відмовити.
Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500404669 від 20 серпня 2013 року – залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2026 року.

Суддя Н. В. Шитченко